Om de kiriirgiska metoderna för vidgning af cervikalkanalen och modermunnen 111 



Samma medeltid får de Régnier för förlossningar efter hinnsprängning; en annan 

 sammanställning (frän v. Herffs klinik) ger för detta ingrepp en medeltid på 

 26 '/ä timmar. 



Nu invändes, att äfven en sådan utdragning på längden af förlossningen eller 

 aborten i allmänhet icke har så mycket att betyda för patienten; endast i mycket 

 sällsynta undantagsfall hinner den åkomma, som indicerat graviditetens afbrytande, 

 under förlossningen göra ödesdigra frainsteg. Emellertid är härtill att genmäla, att 

 det icke blott är tidsutdrägten, utan äfven, och ännu mera, det fysiska och psychiska 

 trauma, som den långdragna förlossningen innel)är, hvilket kan inverka ogynnsamt 

 på åkomman. Särskildt det sistnämnda momentet, den psychiska alterationen under 

 förlossningen, är i dessa fall värdt att beagtas; af brytandet af graviditeten i förtid 

 är som regel något för qvinnan mycket motbjudande och påkostande, och blir det 

 i desto högre grad, ju längre det dröjer, innan allt är öfverståndet. 



Gentemot detta psychiska lidande är stundom det fysiska obehaget litet. Dock 

 förlöper väl i allmänhet uteri spontana tömning icke utan smärtor och besvär, som 

 ofta i intensitet komma en rättidig förlossning ganska nära. 



Hvad blödningen och den deraf förorsakade nedsättningen af patientens kraf- 

 ter beträffar, behöfver icke diskutei-as, livilketdera förfaringssättet är det för pa- 

 tienten skonsammaste. Särskildt i 3. och 4. graviditetsmånaderna kunna protra- 

 herade aborter medföra blodförluster, som man aldrig ser vid hysterotomier i samma 

 skede af hafvandeskapet. 



På samma sätt med efterförloppet. Att detta efter de med tamponad, me- 

 treurys, bougieinläggning eller hinnsprängning framkallade förlossningarna och abor- 

 terna ställa sig ogynnsammare än efter det vaginala kejsarsnittet, faller af sig sjelft, 

 då man vet, hur oundvikligt en infektion följer med ett längre qvarblifvande af 

 en främmande kropp i förlossningskanalen eller med ett långvarigt förlossnings- 

 förlopp efter det ägget genom en hinnbristning eller hinnsprängning öppnats. 



I 5 af RosNERS of van omtalade 17 fall steg temperaturen under abortens gång 

 till mellan 37,7 och 38,5», i ett till 39,5, i ett till 40". 1 7 af G. Kleins 28 fall 

 fingo patienterna temperaturstegriugar till 39 — 40", en patient fick septiska meta- 

 staser i olika delar af kroppen, en dog i »sannolikt septisk» pneumoni. Om 5 af 

 EsMANNs 8 fall är antecknadt, att temperaturen efter förlossningen var »förhöjd» 

 eller att »lochierna voro foetida». 



Då man mot det vaginala kejsarsnittets användande i fall af detta slag anför, 

 att det är ett onödigt stort ingrepp, är slutligen att hålla i minne, att man i detta 

 afseende skall jemföra detsamma, icke med en hinnsprängning eller inläggning af 

 bougier, laminariastift eller metreurynter, utan med en af dessa provocerande åt- 

 gerder plus en förlossning eller abort, som ibland går spontant, men ofta måste 

 åvägabringas med ett eller flera nya ingrepp. Så gick, för att än en gång citera 

 RosNERS erfarenheter med de provocerande metoderna, endast i 5 fall af 17 aborten 

 spontant, i 6 fall måste såväl fostret som placenta aflägsnas, i 6 fall afgick fostret 

 spontant, men placenta måste aflägsnas. Esman, som dock med styrka förordar 



