116 



John Olow 



åkommors therapi. Egentligen endast i fråga om placenta prœvia har den vid vissa 

 af de obstetriska metoderna förfärande höga barnadödligheten vid sidan om hän- 

 synen till modern med någon tyngd fallit i vågskålen till förmån för den mera 

 aktiva, kirurgiska behandlingen. 



Prolapsus funiculi umhüicalis. » Habituell fosterdöd>'> . 



Bland komplikationer, som, utan betydelse för modern, utgöra en fara för 

 fostret under hafvandeskapet och förlossningen, förtjena särskildt nafvelsträngs- 

 framfallet och omständigheterna vid den habituella fosterdöden att något utför- 

 ligare omtalas, såsom framför andra hörande till det vaginala kejsarsnittets indika- 

 tionsområde. 



Beträffande den förstnämnda komplikationen är för vissa fall behandlingen 

 alldeles gifven : då den föregående fosterdelen med nafvelsträngsslyugan vid sin sida 

 står nedträngd i bäckenet, kan, åtminstone om det är hufvudet som är föregående 

 fosterdel, men ofta äfven vid sätesbjudning, endast en snabb extraktion rädda 

 fostret från att dö i asphyxi. 



Står det föregående hufvudet rörligt ofvanför beckeningången, konkurrera med 

 hvarandra som behandlingsmetoder repositionen af nafvelsträngen och vändningen 

 af fostret på fot, vid rörligt säte repositionen och nedtagningen af en fot. 



Men antingen man nu i de si.st nämnda fallen tillgriper den ena åtgärden 

 eller den andra, ställes man äfven här mycket ofta inför nödvändigheten att utföra 

 en snabb extraktion af fostret: under manipulationerna med nafvelsträngen under 

 repositionen blir fostret i oroande grad lidande; efter vändningen blir nafvelsträngen, 

 trots de nu förbättrade rumsförhållande, komprimerad, och fostret dör, om det icke, 

 genom en snabb extraktion ryckes ur den prekära situationen. 



Men mången gång, då sålunda en omedelbar extraktion af fostret för nafvel- 

 strängsframfallets skull blir indiceradt, är ett oundgängligt vilkor, för att den skall 

 få utföras, icke uppfylldt: förlossnings vägen är ännu för trång, för att tillåta fostret 

 att passera. Här bjuder sig nu vidgningen af cervix och modermunnen med snitt 

 som det enda medlet; den ensam kan tillräckhgt snabbt undanrödja hindret för 

 extraktionen; någon annan metod kan i en situation sådan som denna icke komma 

 på tal. 



Frågan gäller nu endast, om detta nya ingrepp kan sägas innebära en till- 

 räckligt ringa risk för modern, för att dess utförande uteslutande för fostrets skull 

 kan vara försvarligt. Jag skall här icke ånyo gå in på en diskussion om de i 

 fråga varande operationernas risker och nackdelar; vi ha i det föregående närmre 

 skärskådat dem. Vi ha då sett att frågan för de djupa cervixincisionernas vid- 

 kommande utan tvekan kan besvaras jakande, under förutsättning att det vilkor, 

 som är fästadt vid deras utförande, är uppfylldt, och att äfven det vaginala kejsar- 

 snittet, utfördt under gynnsamma betingelser af en tränad operatörs hand, väl kan 

 anses tillåtet på en sådan indikation. 



