Om de kirurgiska inotodenia för vidgning af cervikalkanaleu ocli nioderiiiunnen 



117 



På Lundakliuiken har i ett fall af nafvelsträngsprolaps vaginalt kejsarsnitt 

 utförts, och i tvä djupa portioincisiouer. Andra fall äro meddelade af Döderlein 

 och Seitz. i det ena af våra fall gjordes först vändning enligt Bbaxton-Hicks 

 och sedan hysterocheilotomi och extraktion, i de båda öfriga inleddes operationen 

 med klyfning af cervixväggeu, hvarefter vändning och extraktion omedelbart följde. 

 Det sistnämnda förfaringssättet synes mig vara det lämpligare. En kombinerad 

 vändning vid för endast 2 — 3 fingrar öppen cervix är en manöver, som tar tid, 

 och som hårdt frestar fostret; att en slynga af nafvelsträugen under letandet efter 

 en fot ligger utsatt för handens tryck, förbättrar icke situationen för detsamma; 

 om derför en vidgning af cervix skall utföras i fostrets intresse, är det naturligtvis 

 rigtigare och ändamålsenligare att låta den gå före vändningen. 



Bland indikationerna till partus arte prrematurus intar äfven den s. k. hahi- 

 iuella fosterdöden ett visst rum. 



Mindre dock nu än förr, sedan en noggrannare kännedom om orsakerna till 

 fostrets död för en del fall gifvit oss andra medel till dess räddning. Ännu åter- 

 stå emellertid ett antal fall, i hvilka orsaken till fosterdöden icke med khnisk eller 

 patologisk-anatomisk undersökning kan utrönas, eller der orsaken finnes vara så- 

 dan, att den icke är tillgänglig för vår behandling (t. ex. utbredda infarktbildningar, 

 sklerotiska förändringar i placenta med obliteration af placentarkärlen o. s. v.). 

 I sådana fall griper man fortfarande till provokation af partus på en tidpunkt, då 

 fostret kan antagas ännu icke ha hunnit bli alltför svårt lidande under de ogynn- 

 samma förhållandena. 



Stundom omintetgöres emellertid effekten af detta ingrepp derigenom, att det 

 nya ■ trauma, som med föl-lossningsarbetet träffar fostret, s. a. s kommer bägaren 

 att rinna öfver och fullbordar det verk, som placentarförändringar eller andra före- 

 fintliga skadliga moment påbörjat: fostret döi* under förlossningen. Äter är det nu, 

 som den snabba vidgningen af förlossiiingsvägen, sådan den med ett vaginalt 

 kejsarsnitt eller en hysterocheilotomi kan åstadkommas, får träda in som den 

 räddande åtgerden. v. Franqué meddelar ett dylikt fall, i hvilket han med vaginalt 

 kejsarsnitt lyckades skaffa fram ett lefvande foster, som 7* timme efter hinn- 

 sprängningen börjat visa svåra tecken på asphyxi. Essen-Möller utförde på en 

 patient, som 2 gånger födt döda barn, i tredje graviditeten, enligt beräkning 2 

 veckor före dess slut, ett vaginalt kejsarsnitt, med ett lefvande barn som resultat. 

 Då uterus här under de senaste par veckorna visat tendens att minskas, och man 

 sålunda tyckte sig ha anledning antaga, att fostret redan börjat bli lidande, ansågs 

 icke en provokation af partus på vanligt sätt böra komma i fråga, utan försloss- 

 ningen afslutades på snabbaste möjliga sätt. 



Om det vaginala kejsarsnittets berättigande i fall sådana som dessa, gäller 

 hvad jag nyss nämnde på tal om dess användning vid nafvelsträngsprolaps. Vid 

 den habituella fosterdöden är dessutom äfven att taga med i beräkningen moderns 

 önskan, att hvad som kan göras göres för fostrets räddning. Hennes längtan efter 



