Bidras till kännedomen om iiaisynthetens förekomst och grad 



11 



jungar frekvensen M>6D för hela skolan under resp. år; kurvan II demonstrerar 

 motsvarande siffror för abiturientklassen. Vi se, att den redan 1901 antydda (men 

 då ingalunda säkra) tendensen till sjunkande sedermera framträder fullt tydligt. 



Svaret på den ovan framkastade frågan blir sålunda, att (i den mån vi få 

 döma ur den officiella statistiken) ntvecMinf/fii av mijopi i Sveriijes högre allmänna 

 läroverk genomgående varit stadd på retur intill hörjan ao det sista decenniet genom de båda 

 närmast föregående och detta icke hlott beträffande freJi rensen, utan även betraf ande g^-aden 

 av närsynthet hos dem, inkl. de i starkare mån disponerade, som likufnllt bliva myoper. 



Vidare har jag sökt utröna, huruvida och i vad mån de förhållanden, 

 vilka här ovan dryftats, låta avs|iegla sig i oftalmologisk praxis. 



För detta ändamål har jag gjort en studie j)å basen av ett klinisk-statistiskt ma- 

 terial, hämtat från sammanlagt 83,118 ögonsjuli-a, undersökta i enskild praxis här i Lund 

 under loppet av de sista 46 åren. Jag har nämligen gjort ett utdrag dels ur de jour- 

 naler, Professor M. K. Löwegrjon fört över sin enskilda ögonpraxis under åren 1872 — 

 1906, dels ur mina egna motsvarande journaler från åron 1906 — 1917. Uppgifterna 

 från året 1906 stamma sålunda från oss båda, liksom f. ö. även uppgifterna från 1902, då 

 jag under ett par månader skötte professor Löwegrens enskilda praktik. I summan 83,1 18 

 ingår även dubbeluppförda patienter. Det har icke varit möjligt att undvika detta. Löwe- 

 GREN plägade nämligen ånyo joiirnalföra varje patient, som på nytt rådfrågade honom 

 under ett nytt år. Jag gjorde på samma sätt under mina första år som ögoupraktiker, 

 men för numera mina journaler efter kortsystem, patienten får ett nytt journalblad 

 endast om det tidigare är fullskrivet, även om han rådfrågar för olika sjukdomar och 

 med lång mellantid. I och för vinnande av ett såvitt möjligt genomgående uniformt 

 klinisk-statistiskt material har jag emellertid för denna undersökning måst lägga om 

 beräkningen för hela mitt eget material efter samma principer, som Löwegren använt. 



Ur våra jourjialer har jag sökt ut och sammanställt alla fall av myopi hos män 

 i åldern 20— 30 år (jmt'r de bifogade primärtabelleriia ss. 34 — 45). Jag har därvid 

 uteslutande tagit de manliga individerna, tor att erhålla så nära anslutning som möjligt 

 till mina tidigare, ovan refererade skolundersökningar. Praktiskt taget kunna vi be- 

 trakta vårt material såsom uteslutande bestående av vuxna myoper, då den nedre 

 åldersgränsen sättes till levnadsåret närmast efter det, i vilket mogenhetsexamen 

 vanligen avlägges. Närsyntheten u})pträder som bekant ytterligt sällan, om ens 

 någonsin, efter vederbörandes inträde i 20-årsåldern (Donders: Löwegren ' m. fl.). 

 Erfarenheten ur journalerna har givit vid handen, att myoper jämförelsevis sällan 

 vid högre ålder, än den här satta övre åldersgränsen, rådfråga för själva refrak- 

 tiousfelet ^, utan mera för komplikationer eller andra samtidiga affektioner, de lägsta 

 gradernas myoper under senare levnadsår speciellt även för presbyopi. 



Av skäl, som framgår ur det följande, har jag delat materialet efter ålder i 

 tvenne underavdelningar, 20 — 29 år samt 30 — 39 år. 



* L. c. jmfr anm. 1, s. 22. 

 - Jmfr anm. 2, s. 22. 



