Bidrag till kännedomen om nitrsx'iithetens förekomst och grad 



17 



akademiska medborgarne i åldern 20 — 29 år en alltjämt fortgående sänkning av 

 n ärsy n th e t en s m ed i u m . 



Förklaringen • till den relativa ökningen i vår praxis av närsyuthetsfallen inom 

 de lägre graderna ]>å Ijekostnad av de högre låter givetvis söka sig på mera än ett 

 håll. Den är nog i alla händelser icke uteslntande l)oroende på skolmyopicns avtngande. 



Se vi sålunda på de procenttal, som angiva våra här ifrågavarande myopers rela- 

 tion till hela klientelet, säger oss en blick på Tabell I (ss. 13 — 14), att dessa tal 

 icke för någon annan kategori visa en så frappant differens som just för 20—29- 

 åringarna av A-gruppen, vilka under de fyra perioderna utgjoi't resp. 1,15 "/o, 1,02 %, 

 0,77 "/o samt i, 47 "/o av samtliga undersökta patienter. Uppdelas så den sistnämnda 

 siffran (1,41 7") i ^i"^ komponenter för tidsperioderna i Tabell II (s. Kî) finna vi en 

 fortgående stegring (1,17 7"> 1.47 7«, 7o)- 



Denna relativa ökning under den sista tidsperioden torde delvis bero på att 

 jag i min egenskap av skolögonläkare vid Lunds Privata Elementarskola (c:a 700 

 lärjungai-, av vilka fullväl ett 100-tal abiturienter) årligen får under behandling ett ganska 

 stort antal elever med inyopi. Av dessa stanna sedan åtskilliga vid universitetet 

 och återkonniia som studenter även i min enskilda praxis, som därigenom, jämförd 

 med LöwEGRENS, kan komma att uppvisa en relativ ökning (i förhållande till hela 

 klientelet) av myoperna. 



En annan faktoi', som härvid kan vara att räkna med, är den, att studentantalet vid 

 Lunds universitet ökats högst avsevärt under den sista av de fyra tidsperioder, som 

 undersökningsserien omfattar ^ Därmed bjuder sig givetvis även möjlighet till en 

 relativ ökning av frekvensen inom klientelet av närsynta akademiska niedborgare. 



Det är vidare ingalunda otänkbart, att bland de nämnda f d. eleverna vid 

 skola med ögonläkare, och även bland övriga studenter, många myoper på grund av 

 en vidgad kunskap om refraktionssjukdomarne nuförtiden mera än förr rådfråga 

 ögonläkare för sitt refraktionsfel, även då detta är av mindre grad ^. Genom till- 

 komsten av ett allt större antal av sådana (ofantligt mycket vanligare) låggradiga 

 myopifall skulle då, åtminstone delvis, det alltjämt sjunkande mediet kunna förklaras. 



A andra sidan är det ganska sannolikt, att jag i mitt privatklientel återfinner 

 även de allra flesta av höggradiga myoper bland Lunds studenter, åtminstone vid 

 den till, dä de skola undergå beväringsinski-ivning. De pläga nämligen då rådfråga 

 mig i min dubbla egenskap av ögonläkare och militärläkare för att samtidigt få in- 

 tyg om sin myopigrad, då denna enligt besiktningsreglementet utgör kassationsoisak. 



^ Studentantalet utgjorde Vt 1906 787 och liade Vt 1917 stigit till 1,.2:21. Under de i tids- 

 perioder, i vilka det kliniska materialet uppdelats, var det årliga studentantalet vid Lunds uni- 

 versitet i medeltal följande (silfrorna inom pai-entes anger myopernas av A-kategorien, i åldern 

 20-29 år, relation i procent till hela vårt klientel): 1872—82 590 (1,15 », 1882—93 7S4 (1,02 »/o) 

 1894 — 1905 641 (0,77 7o), 1906 — 17 ],()S7 (1,41 "/o). I dessa tal äro dock även inräknade kvinnliga 

 studenter, vilka ökats i relativt högre grad än de manliga (från 1 år 1880 till 103 år 1917). 



^ Jag har i praxis, säiskilt under det sistförflutna året, haft ett alldeles bestämt intryck liärav. 

 Särskilt torde kunskapen om refraktionssjukdomarne bland den akademiska iiiigdonKm hava lovande- 

 gjorts génom de demonstrations- och laborationskurser i psykologi, vilka under de 3 sista åvcn ingått 

 i studieämnet pedagogik; kurserna hava sedan 1915 frekventerats av icke mindre än 250 stndenter. 



3 



