Bidrag till kännedomen om närsynthetens förekomst och grad 



19 



så finna vi en 1'ullt tydlig ned gång för antalet fall av högre myo- 

 pigrad (>■ 6 D) hos de akademiska medborgarne (inom myopiklien- 

 telet) särskilt n n d e r de båda senaste tidsperioderna, med ett starkt 

 språng nedåt mellan 1883—93 och 1894 — 1905. Vi finna nämligen under åren 1872 

 — 82 icke mindre än lUO sådana ögon hos sammanlagt 19,001 undersökta patienter 

 mot under åren 1883 — 93 110 hos 22,860 undersökta, redan här sålunda en viss liten 

 relativ minskning; men sa finna vi under åren 1894 — 1905 icke mera än 40 ögon med 

 M > 6 D hos här ifrågavarande kategori bland de 19,850 undersökta ögonsjuka, och 

 åren 1906 — 17 endast 37 bland 21,407; eller, om vi reducera till jämt 20,000 pa- 

 tienter, resp. 105, 96, 40 och 85 ögon med M > 6 D. Det är måhända anmärknings- 

 värt, att denna minskning helt och hållet ligger på fallen M = 7 — 11 D (jmfr nedan s. 

 26), under det att vi finna ungefär samma antal fall M >> 1 1 D alla fyra tidsperio- 

 derna igenom, eller resp. 7, 7, 8 och 9 fall. Skillnaden i frekvensen av M >> 6 D inom 

 LöwKGKENS klientel hos närsynta akademiska medborgare åren 1883 — 93 och åren 1894 — 

 1905 torde vara alltför stor, för att låta förklara sig enbart genom det något mindre stu- 

 dentantalet i Lund under åren kiing sekelskiftet (jmfr anm. 1, s. 17). De absoluta ta- 

 len för M >■ 6 D från tidsperioden 1906 — 1917 skulle då kunna tyckas representera en 

 ännu frappantare nedgång av myopien, med hänsyn till att studentantalet vid universi- 

 tetet im nästan fördubblas. Därvid hava vi emellertid att taga hänsyn även till den 

 omständighet, att numera tvenne ögonläkare praktisera i universitetsstaden, något 

 som i avsevärd mån kan tänkas hava infiuerat på de absoluta talen, åtminstone 

 sedda i och för sig. För tidsperioden 1894—1905 är däremot denna omständighet 

 utan varje betydelse. Ty en blick på primärtabellerna från resp. år (ss. 39 — 42) visar 

 oss, att de absoluta talen för M > 6 D redan långt före tillkomsten i Lund av 

 ytterligare en praktiserande ögonläkare (1902) äro (i stort sett) genomgående lägre, 

 än under resp. år av tidsperioden 1883 — 93 (ss. 36 — 39). 



Se vi nu vidare till (jmfr Tab. I, ss. 13 — 14), huru de här ovan avhandlade förhållan- 

 dena gestalta sig förändra (i denna sammanställning upptagna) myoper än aka- 

 d e m i s k a m e d bo r g a r e, så finna vi hos de förra i c k e s a m m a typiska nedgång 

 hos medierna sonj hos de senare. Tvärtom hålla sig de dioptriska mediernas siffror 

 för B-gruppens vidkommande (för samtligo resp. 4,15 + 0,16; 3,87 + 0,15; 4,43 + 0,17; 3,90 + 

 0,lö) någorlunda konstanta, inom eller i närheten av gränserna för medelfelen. På grund 

 av bl. a. materialets mindre omfattning bliva medelfelen något större än för A -gruppen. 



De a'bsoluta talen (jmfr Tab. V, s. 25) antyda emellertid även här 

 en viss tendens till minskning av fallen M>-6D, fortlöpande genom 

 samtlige tidsperioderna. Vi finna nämligen (i tidsföljd) resp. 112, 114, 85 och 72 

 fall (reducerat till 20,000 pat. resp. 118, 100, 86 och 67 ögon med M>6D); det 

 är, som vi se, ingenstädes någon så starkt markerad differens, som för cives acade- 

 raici. För fallen av M > 1 1 D konstatera vi ganska avsevärda fluktuationer, men 

 utan enhethg tendens: inom resp. tidsperioder 41, 56, 43 och 32 fall. 



Undersökningen har sålunda givit vid handen, att bland våra manliga myopisTca 

 patienter i åldern 20 — 39 år under de senaste 16 åren visat siy en (särskilt sedan 



