22 



Fritz Ask 



jag ovan utvecklat) utan dessinera även för eu geno.in dessa resp. levnadsåldrar 

 fortgående progression av myopien. 



Emellertid motsäges i inotsv. mån ett sådant antagande av undersöknings- 

 resultaten från de båda perioderna 1872 — 82 och ] 883—93. Ty liär visar det sig, 

 att närsynthetsmediet varit fullkomligt oförändrat (inom gränserna för medelfelen) för 

 de båda olika åldersgrupperna av akademiska medborgare (4,36 + 0,12 och 4,22 ± 0,12 D 

 för 20— 29-åringar, 4,32 ± 0,27 och 4,12 + 0,33 I) för åldern 30 — 39 år). Detta i sin ord- 

 ning tyder väl (för det sistnänmda materialets vidkommande) i och för sig snarare i 

 den riktning, att närsyntheten hos vuxna läskarlar i regel icke visar någon tendens att 

 progrediera |»å en något senare tidpunkt av livet. Givetvis måste vi dock re- 

 servera oss för å ena sidan i vad mån tillskottet av nyvordna resp. nytillkomna 

 låggradign myoper inom den äldre åldersklassen därstädes hållit nere det dioptriska 

 mediet \ och å andra sidan för effekten härutirinan av fastställandet (av ovan s. 15 

 angivna skäl) för mediiimberäkningarna av ett övre gränsvärde (12 D), vilket (som 

 vi här nedan skola se) i mei'a väsentlig mån överskridits inom den äldre ålders- 

 klassen, än inom den yngre. 



Det samma, som nu här ovan påpekats angående cives academici, tyckes (av det 

 undersökta materialet att döma) genomgående gälla även för andra myoper. Vi finna 

 inom B-grnppen för i'esp. tidsperioder ett dioptriskt medium av 4,24 + 0,17, 4,04 ± 0,18, 

 4,66+0,19 och 3,88 ± 0,22 D för 20 — 29-åringarna, mot vilket för åldern 30 — 39 år 

 svarar resp. 3,86 ± 0,36 , 3,33 + 0,27 , 3,63 ± 0,35 och 4,00 ± 0,40 D. 



Nu talar emellertid Bjerrum endast om »excessiv myopi», till vilken han då 

 (väl generöst måhända) tyckes vilja hänföra alla fall av M >■ 8 D. 



Se vi då i detta sammanhang på de i Tabell T (ss. 13 — 14) upptagna närsynthets- 

 fallen, och speciellt fallen av M>- 12D (vilka av ovan angivna grunder måst ute- 

 slutas vid de nyss relaterade mediuniberäkningarne) så framträder följande, nog så 

 anmärkningsvärda förhållande: 



' Bland de ögonsjuka i vårt klientel fimias överhuvudtaget, och även bland 

 akademiska medborgare, ofantligt många flera myop i fall hos män i 

 åldersgruppen 20 — 29 år, än i åldersgruppen 30 — 39. Detta är ingen 

 ny iakttagelse. Myopifrekvensens rapida minskning inom klientelets äldre ålders- 

 klasser har anmärkts, dryftats och förklarats i tidigare offentliggjorda myopista- 

 tistiker (Hertel 2, Ankele ^ Siebenlist ^ Jaspers^ m. fl.). Min sammanställning 



' I alla händelser torde det väl dock vara riktigt och i överensstäniinelse med erfaienheterna 

 ur oftalmologisk praxis, att iiärsvnthet åtminstone ytterligt sällan, om ens någonsin (Dondeks: 

 LövvEGREN 1. c), uppstår i ett förut icke närsynt öga, eller progredierar (Blegvad 1. c.) efter över- 

 skridandet av 20-åren. 



- Ueber Myopie. Arch. f. Ophthalmol. LVI, 1903. » å ena sidan avtar patienternas 



antal överhuvud med tilltagande ålder. N'idare äro låggradiga myoper under senare levnadsår rätt 

 så nöjda med sina ögon, som möjliggöra för dem att (i motsats till sina jämnåriga) kunna läsa utan 

 glasögon ; de sakna därför anledning att ånyo rådfråga ögonläkaren. Höggradiga myoper hava redan 

 tidigare sökt läkarehjälp och återkomma under senare år huvudsakligen om komplikationer tillstöta. 



^ Das Myojjiematerial der Giessener Augenklinik. Inaug.-Diss. Giessen 1906. 

 L. c. 



Zur Myopiefrage. Zeitschr. f. Augenheilk. XXVII, 1912. 



