TEORETISK DEL. 



I. Inledning. 



Fur tio âr sedan lämnade förf. till föreliggande avhandling ett kort meddelande ^ 

 om några platinaföreningar, vilka voro av intresse på grund av sin enkla byggnad, 

 i det att de voro sammansatta såsom }>latosalter av feu}dtiogl}d<:olsyra och tiodigiykol- 

 syra: PtlCOgCH^SCgH^l^ och (HCOgCH^SCHjCOgl^Pt. Såsom sannolikt nttryck för 

 deras konstitution föreslogos formler, som överensstämma med de nu för de s. k. 

 inre komplexsalterna allmänt antagna. Redan då voro några med de nämnda ämnena 

 uppenbarligen analoga platinaföreningar kända, nämligen platoglyein, Pt(C!02CHgNHg)g, 

 som jämte talrika derivat framställts av G. Wallin '\ och det av A. Werner ^ be- 

 skrivna platoacetylacetonatet, vilka båda ämnen motsvara platofenyltiogiykolat, under 

 det att det »sura platotiodiglykolatet» fann sin formella motsvarighf?t i den av Söder- 

 BAUM utförligt undersökta platooxalsyran K Följande år offentliggjorde H. Ley sitt 

 första meddelande om glykokollkoppar vari konstitutionsbevis för denna förening* 

 lämnades och benämningen »inre komplexsalt» för första gången användes. Under 

 den följande tiden liar denna klass av föreningar ivrigt bearbetats av Ley, Tsohu- 

 GAEPF, Werner, Pfeiffer m. ti. forskare, vilkas arbeten dock ej stå i omedelbart 



'■ Svensk Kem. Tidskr. 15, 160 (1903). Den i denna uppsats givna definitionen |)â den klass 

 av föreningai-, till vilken förf. ansåg de beskrivna substanserna böra räknas, överensstämmer nästan 

 ordagrannt med den å sid. 238 av 3:dje upp], av Werners »Neuere Anschauungen auf dem Gebiete 

 der anoi-g. Chemie» (Braunschweig UM.'l furcl^dinmande definitionen på »inre komplexsalter». 



- Öfversigt af K. Vet.-Aka(l;.s l.V„h. +!t, 21 1892). Nyligen hava H. Ley och K. Ficken [Ber. 

 d. d. chem. Ges. 45, 377 (1912)] lämnat ett kurt meddelande om platoglyein, tydligen utan att äga 

 kännedom om Wallins arbete. 



Ber. d. d. cliem. Ges. 34, 2592 (1901) Själva stamsubstansen formuleras ej av Werner 

 såsom inre komplexealt, men för vissa derivat användas formler, som angiva, att acetylacetoiien.s 

 ena syreatom äi- medelst bivalens bunden viil |il;itina. .U.-^killiga av Werner funna addilidiispvMlnkl'T 

 av platoacetylacetonat med klorider torde \;ua anaiuua med vissai det följande beskri\iia lonnin-av, 

 fastän de av Werner formuleras på ett siUt, delvis avviker från det, som användes i Ic.iu- 



liggande avhandling. 



H. G. SÖDERBAUM, Studier öfver platooxalylföreningar. Upsala 1888. 



5 Z.eitschr. f. Elektrochemie, 10, 954 (1904\ Något tidigare hade G. Bruni och C. Fornara 

 föreslagit samma formulering för glykokollkoppar, 



