14 



Ludwig Ramberg 



av det inre komplexsaltet (dock bildas även ur ß-syran en ej obetydlig mängd a-plato- 

 etyltioglykolat, utvisande, att partiel otnlagring av de komplexa aiiionerna ägt rum). 



Aimorlunda gestalta sig förhållandena i lösningar av de båda isoniera syrornas 

 natiiumsalter. I detta fall skola -CO. O-grupperna uttränga kloratomerna, vilkas affi- 

 nitet till platina är större än NOg-gruppernas. Men härvid är ytterligare att märka, 

 att Moratomerna äro fastare bundna i trans- än i cis-ställning, vilket framgår bl. a. ur 

 den ovan (sid. 12) påpekade olikheten i reaktionshastighet vid silvernitrats invärkan 

 på a- och ß-diklorosyran (jfr. även nedan och följ. sida). Detta har till följd, att 

 bildning av inre komplexsalt (a-formen) sker ganska hastigt i a-syrans neutraliserade 

 lösning, men att motsvarande reaktion ej torde kunna äga rum i lösningen av ß-syrans 

 natriumsalt, utom i den mån, som ^raw^-formen av den komplexa anionen omlagras 

 till a.9-form, då naturligtvis a-platoetyltioglykolat bildas. I fråga om de komplexa 

 anionernas omlagring gäller säkerligen det snmma, som längre fram skall visas be- 

 träffande de fria diklorosyrorna och deras estrar, nämligen att reaktionen är om vänd- 

 bar och således resulterar i ett jämnviktstillstånd mellan de båda isomererna, där, 

 allt efter X-gruppernas natur, temperaturen, mediets art m. fl. omständigheter, än 

 eis-, än trans-îormQu överväger. Vid de komplexa anionerna av typerna (COgCH^S 

 C2Hg)j,PtX' och [GOfi'E.ßC^Il^)J*iX^' tyckes jämnviktstillståndet i ren vattenlösning 

 i allmänhet ligga mycket långt åt c?'s-sidan, utom möjhgen vid dijodof ören ingen. 



Ovan (sid. 12) har anförts ett bevis för att kloren är fastare bunden i ß- än i 

 a-ställning. Ett nytt bevis för samma förhållande framgår ur följande: Om en metyl- 

 alkoholisk lösning av ß-diklorosyran sättes till en ekvivalent mängd metylalkoholiskt 

 kali, fås en gul, kristallinisk fällning av ß-syrans kalisalt (att salt av ß-serien före- 

 ligger, framgår ur dess omsättning med silvernitrat) ; företages samma reaktion med 

 a-syran, fälles däremot momentant nästan rent klorkahum. — Ur vattenlösning tyckas 

 däremot inga salter av ß-syran kunna isoleras, men väl sådana av a-syran (jfr. vad 

 som ovan sagts om jämnviktsförhållandena mellan eis- och ifm«s-formerna av de 

 komplexa anionerna). På grund av anionens (C02CH2SC2H5)2PtCl2" starka sekundära 

 dissociation kunna dock endast jämförelsevis svårlösliga salter framställas, och detta 

 blott ur lösningar, som innehålla betydligt överskott av den mot saltet svarande 

 metallkloriden. 



Diklorosyrornas metijlestrar kunna, såsom redan nämnts, erhållas såväl genom 

 direkt esterifiering av syrorna som ur etyltiogtykolsyrans metylester och kalium- 

 platiuiiklorur. Vid den förstnämnda reaktionen ger a-syran blott en ester, till färgen 

 gröngul och med smpkt. 131 — 132°, förutsatt, att esterifieringen får försiggå vid 

 rumstemperatur; ß-syran ger dären^ot tvänne isomera estrar, nämligen utom den 

 redan nämnda även en guldgul (eller i större kristaller orangegul) förening med smpkt, 

 75 — 76°. Härvid visar det sig dock, att den sistnämnda estern uppträder i desto större 

 relativ ujängd, ju lägre reaktionstemperaturen är. Redan på grund häraf är det 

 sannolikt, att den gröngula estern svarar mot a-syran, den orangegula mot ß-syran. 

 Att så värkligen är förhållandet, bekräftas ytterligare av de båda estrai'nas omsätt- 

 ning med silvernitrat i vattenhaltig aceton- eller metylalkohollösning, varvid den 



