16 



Ludwig Ramberg 



dibromoestrarna är betydligt mindre än mellan motsvarande klorföreningar, såsom 

 följande sammanställning visar: 



Smältpunkt Löslighet i nietylalkohol 



. XT ^.^ r. . ^ fa-form J31 — 132^ 0.0021 mol/literl 



^ ^ 2 . 512 2 Iß.form 75—76*' 0.C195 » ( 



(a-form 94 — 95** 0.0074 » I 

 (CH.COXH^SaHJ.PtBr^ i ^ 18.3« 



^ ^ s 2 oi2 . Iß-form 79—80" 0.0133 » j 



Dijodo-his-etyltioglykolato-platosyran har blott erhållits i en form, nämligen ß-for- 

 men. I motsats till vad som är fallet vid de förut nämnda syrorna, tyckas de ur 

 vattenlösning kristalliserande salterna av dijodosyran liksom syran själv tillhöra ß-serien, 

 dock är detta ej alldeles säkert (jfr. sid. 70). Av motsvarande metylester har blott 

 ß-forraen kunnat framställas; sannolikt existerar även den andra isomeren, men är 

 mycket labil ^ 



Beständigheten hos dihalogenosyrorna stiger med halogenens cäomvikt, vilket bl. a. 

 visar sig däri, att dikloro- och dibromosyrorna i beröring med vatten sönderfalla i 

 halogenväte och raonohalogenosyra, under det att dijodosyran kan utan sönderdeluing 

 omkristalliseras ur vatten. Detsamma framgår ur salternas existensbetingelser: Av 

 dikloro- och dibromosyrorna kunna ur vattenlösning blott de svårlösliga salterna 

 erhållas, och även för dessas avskiljande fordras i regel, att lösningen innehåller över- 

 skott av motsvarande metallklorid eller -broinid (dock erfordras mindre överskott av 

 bromid än av klorid), däremot kunna även lättlösliga salter av dijodosyran erhållas 

 ur vattenlösning, varvid överskott av metalljodid ej är nödvändigt. (Om dijodo- 

 syrans salter värkligen tillhöra ß-serien, är emellertid vid bedömandet av nyss anförda 

 förhållande att märka, att halogenen är fastare bunden i ß- än i a-ställning). 



Syrornas, ävensom estrarnas, färg »fördjiopas» med stigande atomvikt hos halogenen, 

 varvid det även i alla- de fall, där isomera former äro kända, visar sig, att ^-formen 

 har djupare färg än a-for inen. Till belysning av det nyss sagda må följande sanmian- 

 ställuing anföras: 



dikloro- dibromo- dijodo-syra 



a-form gröngul — ^ — 



ß-form guldgul med orangegul röd 



dragn. åt orange 



dikloro- dibrotno- dijodo-metyl ester 



a-form ljust gröngul gul — ^ 



ß-form ljust orangegul orangefärgad röd 



^ I allmänhet förefaller det, som om vid dihalogenderivaten a formernas beständighet gentemot 

 ß-formerna avtoge vid stigande atomvikt hos halogenen. 



^ Ur det å sid. 63 anförda försöket att isolera denna syra tyckes framgå, att den är ljusare 

 till färgen än ß-formen, sannolikt gul med dragning åt grönt. 



" En åtminstone i lösning ytterst labil, orangefärgad form har iakttagits, men har ej med 

 säkerhet kunnat karaktäriseras såsom a-form. 



