20 



Ludwig Ramberg 



semidiaraininnitrit, den ur ß-dikloroesteru bildade däremot under samma betingelser 

 platosammiimitrit. Övriga hithörande fall skola behandlas i ett särskilt kapitel, enär 

 de stå i nära samband med åtskilliga reaktioner, som ej direkt beröra konfigurations- 

 problemet. 



Det bör påpekas, att en nära till hands liggande konfigurationsbestämnings- 

 metod, nämligen en undersökning av de isomera tvåbasiska syrornas förmåga att 

 bilda anhydrider, ej kuimat med önskvärd säkerhet genomföras, enär anhydriderna 

 ej kunnat bringas att kristaUisera. 



IV. Jämnviktstillstånd mellan isomera föreningar. 



I lösningar av sådana i det föregående nämnda ämnen, som kunna uppträda 

 i två isomera former, inställa sig med större eller mindre hastighet jämnviktstillstånd 

 mellan de båda formerna, varvid såväl jäamviktstillståndets läge som den hastighet, 

 varmed det uppnås, visat sig vara i hög grad beroende ej blott av föreningens art 

 och temperaturen, utan även av mediets natur och belysningsförhållandena. Det 

 är tydligt, att ett djupgående studium av dessa jänniviktstillstånd skulle hava varit 

 av ett synnerligen stort intresse, ej minst för utredandet av mekanismen hos sådana 

 reaktioner, där en »ställningsväxling» vid substitution värkligen eller skenbart äger 

 rum, t. ex. vid invärkan av ammoniak på dikloro- eller dinitritoestrarna (se sid. 31 

 och 32). Även själva omlagringen av eis- till trans-iorm eller omvänt innebär ju 

 f. ö. en »ställningsväxling» av de kring platiuaatomen ordnade grupperna, vare sig 

 nu denna kommer till stånd genom en intramolekulär förskjutning i egentlig mening, 

 eller är en följd av successiva dissociations- och anlagringsförlopp, och ett inträn- 

 gande i dessa omlagringsreaktioners mekanism, vartill första steget säkerhgen bör 

 vara just studiet av jämnviktstillstånden i fråga, är uppenbarligen av stor priucipiel 

 betydelse. Tyvärr har förf. emellertid saknat såväl tid som de nödiga apparativa 

 resurserua för en noggrann undersökning av näranda art, varför de i det följande 

 meddelade iakttagelserna huvudsakligen äro av kvalitativ natur, och de få kvan- 

 titativa data, som komma att anföras, ej kunna göra anspråk på den noggrannhet, 

 som varit önskvärd. 



Vad först beträffar de båda isomera formerna av platoetyltiocjlykolat, så tyckes 

 jämnvikten i mörker eller diffust dagsljus åtminstone i vattenlösning ligga så långt 

 åt a-sidan, att ß-formens koncentration är praktiskt taget = 0. Emellertid försiggår 

 ß-formens omlagring till a-form i mörker vid lägre temperatur mycket långsamt, 

 vid högre temperatur (oinkr. 100°) är omlagringshastigheten däremot ganska stor. 

 Vid bestrålning med sol- eller uviolljus förskjutes jämnvikten till förmån för ß-for- 

 men. På grund av dennas svårlöslighet måste, åtminstone vid lägre temperatur, 

 a-formens koncentration i ljusjämnviktssystemet vara mycket liten. Omöjligheten att 

 med till förf:s disposition stående medel bestämma de båda formernas koncentra- 



