De båda isoraera formerna av Platoetyltioglykolat och deras derivat 



23 



är nnder ovan angivna förutsättning jämnviktskonstanten vid 18° C 1.78. Höjning 

 av temperaturen medför alltså en jämnviktsförskjutning till förmån för ß-formen, vilken 

 således måste bildas ur a-formen under värmeabsorption. Ur den bekanta formeln 



_ 4.57i(log K—\og K,)l\T^ 



beräknas för = 291, = 334, = 1.78 och K.^ = 4.26 reaktionsvärmet Q för 



omlagringen a-ester ß-ester till — 3900 cal., vilket värde naturligtvis är ganska 



osäkert. 



Det kan tilläggas, att jämnviktstillståndet i den kokande lösningen uppnås på 

 några timmar, under det ntt vid rumstemperatur fordras flera veckor. 



Vid undersökning av samma jämnvikt i metylalkohollösning (1 gr ester i 40 

 com metylalkohol, således ungefär 0.047-molar lösning) vid 61-62° visade det sig, 

 att a- och ß-esterns jämnviktskoncentrationer voro nära lika. Vid samma tempe- 

 ratur ligger alltså jämnviktstillståndet i kloroformlösning längre åt ß-esterns sida, 

 än i metylalkohollösning. Då estrarnas lösligheter i de båda lösningsmedlen ej 

 blivit bestämda vid ifrågavarande temperatur, kan ej angivas, hur nära den fun- 

 na jämnviktsändringeu stämmer med teoriens fordringar. ' Kvalitativt går emeller- 

 tid ändringen i den väntade riktningen. I metylalkohol inställer sig jämnvikten 

 långsammare än i kloroform vid samma temperatur. Vid belysning med uviol- 

 lampa förskjutes jämnvikten i metylalkohol starkt till förmån för ß-formen ; Ijus- 

 jämnvikteu har emellertid ännu ej blivit bestämd. 



V. Olika anioners relativa affinitet till komplexen 

 Pt(CO,CH,SC,H5),. 



Med salter av olika slag bildar platoetyltioglykolat talrika additionsprodukter, 

 vilkas beständighet är mycket olika, allt efter den i det adderade saltet ingående 

 anionens natur. Dessa föreningar äro att betrakta såsom salter av de i det före- 

 gående nämnda syrorna. Åtskilliga av dem (av lätt insedda skäl i synnerhet de 

 svårlösliga) kunna isoleras i fast form, andra existera blott i lösning. Betecknas 

 för korthets skull radikalen -COgCHgSC^Hj; med A och ett uni-univalent salt med 

 MX, så kunna de båda ifrågakommande typerna av additionsprodukter skrivas 

 M(PtA^X) och M^{PtA^X^). I lösningar av dessa salter försiggår utom den elektro- 

 lytiska dissoeiationen i ionerna M' och (PtA^^X)' , resp. {PtA^X^)'\ även en sekundär 

 dissociation av de komplexa anionerna. I det följande förutsattes, att lösningarna 



' van't Hoff, Vorlesungen über theor. u. physikal. chemie. I, 217 (Braunschweig 1898), jfr. 

 även DiMROTH, Lieb. Ann. 377, 127 (1910) ocli 399, 91 (1913). — På grund av ß-esterns betydliga 

 löslighet i kloroform är kvantitativ överensstämmelse knappast att vänta. 



