De båda isomera formerna av Platoetyltioglykolat och deras derivat 



27 



^^^^ mÄù;r^^^^■ 



Antager man liksom förut, att salterna äro fullständigt elektroly tiskt dissocie- 

 rade, och att komplexa anioner av typen {PtÄ^Y)" ej förekomma i nämnvärd kon- 

 centration, så länge lösningen är mättad med PM,,, sä fås, med användande av 

 samma beteckningar som förut 



[PM.,] = Z, G=[Y"]-\-[{PtA.^,Y"] och C, = L 2[{PtA.^,Y"], 



varur erhålles 



[Y"] C—l{a,-^L) och [(PM,).,r'] = |(6V, - L). 

 Genom insättning av dessa uttryck övergår (VI) till 



^^"^ — \{cr-^) — = 



Beträffande faktorerna i täljaren och | i nämnaren gäller vad som sagts 

 ovan i Anm. 1 å sid. 24. 



1 följande tabell anföras några ^--värden. Under »iüfX» står det använda sal- 

 tets formel, under »a» den komplexa anionens [PtA.j^X)' dissociationsgrad, sådan 

 den skulle vara i 0.1 -molar lösning utan överskott av vare sig PtA.^ eller A" (d. v. s. 

 i en O.l-molar lösning av saltet M{PtA.^X) i rent vatten, under förutsättning av 

 fullständig elektrolytisk dissociation). 



MX 



k 





KBr 



0.110 



0.6.34 



KCl 



0.411 



0.832 



KNO3 



0,66 



0.882 



KCIO3 



0,96 



0.912 



Av tabellen framgår, att anionernas Br', Cl', NO3' och CIO3' affinitet till 

 komplexen PtA^^ minskas i den nämnda ordningsföljden. Anmärkningsvärt är, att 

 språnget mellan Cl' och NO3' är mindre än det mellan Br' och Cl'. — För jodionen 

 har ingen konstant kunnat beräknas, emedan en egendomlig anomali visar sig vid 

 bestämningen av platoetyltioglykolatets löslighet i jodkaliumlösningar. Med undan- 

 tag för den 0.1-molara lösningen är nämligen de med platoetyltioglykolat mättade 

 lösningarnas totala platinakoncentration något större än summan av jodidens kon- 

 centration och platoetyltioglykolatets löslighet i rent vatten, d. v. s. 1 mol KJ löser 

 mera än 1 mol PtA.^. Differenserna äro emellertid i detta fall ej synnerligen stora 

 (se tabellen å sid. 88), I varje fall är jodionens affinitet till P/J,, vida större än 

 bromionens, och ionens {PtA^J)' sekundära dissociation mycket obetydlig. 



Den nyss nämnda anomalien framträder i ungefär samma grad vid nitritlös- 

 ningar som vid jodidlösningar (se tabellen å sid. 89), varför ej heller för nitritionen 



