De båda isomera formerna av Platoetyltioglykolat och deras derivat 



31 



De ovan beskrivna reaktionerna tala visserligen till förmån för den uppfatt- 

 ningen, att a-platoetyltiogiykolatet motsvarar c/s-platoammoniakföreningarna och så- 

 ledes själv är en cis-îovm. Emellertid kunna de ej anses lämna något avgörande 

 bevis, synnerligast som det ej lyckats att genom liknande reaktioner förvandla 

 ^m«s-platoammoniakföreningar till ß-platoetyltioglykolat. Ett försök att träffa ett 

 bestämdare avgörande genom att i viss mening vända om de ovan beskrivna reak- 

 tionerna utfördes på så sätt, att ammoniak fick in värka på de båda isomera 

 estrarua (CH3C02CH2SC2H.)2PtCl„ i kloroformlösning. Resultatet blev emellertid, 

 att häda formerna av estern gåvo samma produkt, nämligen m-dikloro-diammin- 

 platina (Peykones klorid) jämte något kloro-triammin-platoklorid (platomonodiam- 

 minklorid). Således måste vid en av formerna »ställnings växling» hava inträtt vid 

 utbytet av CHgCOgCHgSC^Hr, mot H3N. Sedermera har förf. emellertid funnit, att 

 vid reaktioner av detta slag lösningsmedlets art kan vara av betydelse i så måtto, 

 att omlagring äger rum i vissa lösningsmedel, i andra däremot icke. Försöket 

 kommer därför att upprepas med användande av andra lösningsmedel. 



Reaktionen mellan etyltioglykolsyra och c/s-dinitrito-diammin-platina företer 

 betydande olikheter med de i början av detta kapitel nämnda omsättningarna, vil- 

 ket sammanhänger därmed, att N0._, har mycket större affinitet till platina än Cl, 

 NO3 och SO^. Om en vattenlösning av etyltioglykolsyra får invärka på platosemi- 

 diamminnitrit, sker visserligen omsättning, sannolikt enligt formeln 



Pt(H3N)./N02),, H- HC0,,CH2SaH, ^ Pt(H3N)2(N02)(CO,CH2SC,H5) -f HNO.,, 

 men jämnvikten ligger mycket långt åt begynnelsesystemets sida. Utbytes den fria 

 etyltiogljdvolsyran mot sitt natriumsalt, försiggår däremot den omvändbara reaktionen 



Pt(H3N).,(N0.J., + 2NaC0.3CH,SC.,H, (NaCO.,CH2SC,H5),Pt(NO,,),, + 2H3N, 

 men även i detta fall ligger jämnviktstillståndet långt åt vänstra sidan. Om emeller- 

 tid ammoniakens koncentration genom ihållande kokning av systemet i öppet kärl 

 ständigt hålles nere vid ett helt litet värde, sker omsättningen så fullständigt, att 

 saltet (NaC02CH.,SC2H.),,Pt{N02),„ 2H,,0 utan svårighet kan isoleras ur lösningen 

 (på grund av bireaktioner är utbytet dock långt ifrån kvantitativt). Det bildade 

 saltet är visserligen identiskt med det ur a-platoetyltioglykolat och natriumnitrit er- 

 hållna, och detta salt ger med ammoniak i vattenlösning m-dinitrito-diam min-platina, 

 men ingen av dessa reaktioner har något egentligt värde för konfigurationsbestäm- 

 ningen, alldenstund möjligheten av omlagring finns vid båda reaktionerna. Trans- 

 dinitrito-diammin-platina ger nämligen med natriumetyltioglykolat samma natrium- 

 dinitrito-&i.9-etyltioglykolato-platoat som c/s-formen, och vad beträffar invärkan av 

 ammoniak på natriumsaltet, så saknas möjlighet att avgöra, huruvida omlagring 

 inträder eller ej, enär detta salt ej kunnat erhållas i mer än en form. Gynnsam- 

 mare ställer sig ur denna synpunkt reaktionen mellan ammoniak och dinitrito-ftiV 

 etyltioglykolato-platosyrans metylester. Av denna finnas nämligen, såsom redan 

 nämnts, två former, vilka erhållits ur de båda dikloro estrarna. Om nu ammoniak 

 får invärka på de båda dinitritoestrarna i acetonlösning, ger a-estern övervägande 



