32 



Ludwig Ramberg 



c?>dinitrito-diamüjiii-platina, ß-estern däremot motsvarande trans-îorm. Denna 

 reaktion har tydligen, såsom redan förut framhållits, ett visst värde för konfigura- 

 tionsbestära ningen. Hur försiktig man måste vara, då det gäller att draga slutsat- 

 ser ur reaktioner av detta slag, i synnerhet om blott en av flera möjliga isomerer 

 står till förfogande, framgår emellertid därur, att om realdioneii mellan ammoniah 

 och de båda dinitritoestrarna får försiggå i Mor of ormlösning, ge båda formerna samma 

 produkt, nämligen trans-dinitrito-diammin-platina} Förklaringen till denna egendom- 

 liga företeelse, vilken, så vitt förf. har sig bekant, hittills saknar motstycke, ligger 

 i detta fall möjligen däri, att a-esteru i kloroformlösning hastigt omlagras till ß-f or- 

 men. I betraktande därav, att reaktionen mellan estern och ammoniak i kloro- 

 formlösning försiggår nästan momentant, är det dock ingalunda uteslutet, att kon- 

 figurationsväxlingen sker vid själva Substitutionen. Vidare undersökningar komma 

 att företagas för utredning av detta intressanta fenomen, som förf. först för kort 

 tid sedan observerade. 



Under det att åtskilliga cis-platoammoniakföreningar, såsom ovan visats, utan 

 svårighet kunna överföras till a-formen av platoetyltioglykolat, har det i intet enda 

 fall lyckats att framställa ß-formeu av detta ämne ur en ('raws-platoammoniakföre- 

 ning. Reaktionen mellan etyltioglykolsyra och platosam minföreningar leder nämli- 

 gen i allmänhet blott till bildning av additionsprodukter, stundom dock åtföljd av 

 en partiel substitution av platoammoniakföreningens syrerest mot C.3H5SCH2CO2-. 



Så ger ^raw^-dinitrato-diammin-platina (platosamminnitrat) med etyltioglykol- 

 syra föreningen Pt (H3N),(N03),,2HCO,CH.,SC,H5,H,0, och platosamminsulfat bildar 

 en liknande, fastän vattenfri, additionsprodukt, Pt (H3N)2SO^,2HC02CH2SC2H5. 

 Dessa föreningar äro ej ammoniumsalter av typen (H^NCO.,CH2SC2H.).2PtX,2 (jfr. 

 ovan, sid. 30), ty vid kokning med utspädd natronlut avge de endast mycket 

 långsamt och ofullständigt ammoniak. Däremot torde de böra uppfattas såsom 

 nitrat och sulfat av den komplexa kationen [Pt(H3N)2(HC02CH2SC2Hg)2]-. — f^örsät- 

 tes en vattenlösning av sulfatet med baryt i ekvivalent mängd, fälles bariumsulfat 

 momentant och fullständigt, och filtratet avsätter småningom ^raws-6z,9-etyltioglykolato- 

 diammiu-platina, Pt(H3N)2(C02CH2S02H5)2. I detta fall skulle således en i »inre 

 zonen» bunden syra hava neutraliserats av i »yttre zonen» befintliga hydroxylioner. 



Platosamminklorid ger med etyltioglykolsyra en väl kristalhserande förening, 

 vars sammansättning motsvarar den ganska komplicerade formeln Pt2(H3N)^Cl3(C02 

 CH2SC2H5), HCO2CH2SC2H5. Av skäl, som anföras i den experimentella delen, torde 

 emellertid föreningen böra tilldelas följande upplösta formel 3Pt(H3N)2Cl2,Pt(H3N)2 

 (C02CH2SC2H5)2,2HC02CH2SC2H5. Fullständig utredning av denna förenings kon- 

 stitution har ej förebragts, enär den ej är av betydelse för här föreliggande frågor. 



1 a-Estern ger möjligen därjämte en ringa mängd platosemidiamminnitiit, men detta är 

 ännu ej säkert konstaterat. 



