3B 



Ludwig Ramberg 



kristaller förefalla färglösa; vid betraktande av större individ eller en större portion 

 av små kristaller ser man emellertid, att föreningen har en helt svagt grön färg. 

 Mera koncentrerade (övermättade) vattenlösningar äro tydligt gulgröna. 



Såsom följande analyser visa, har den ur vatten kristaUiserade föreningen 

 sammansättningen PtlCOgCHgSOgHJ^. fHaO. Kristallerna äro luftbeständiga, men 

 kristallvattnet bortgår fullständigt vid 115 — 120**. 



Analyser å lufttorrt material: 0.2345 gr. sbst.: 0.0093 gr. Pt, 0.2377 gr. BaSO^. 

 — 0.2153 gr. sbst.: 0.1666 gr. CO2, 0.0714 gr. HgO. — 1.5753 gr. sbst. förlorade vid 

 120" 0.0918 gr. HgO. 



Ber. för ^i{COfiB^^Ç,^\i,X, I H^O = 460.5 Funnet 



Pt 42.39 7o 42.35 % 



c 20.85 » 21.10 » 



H 3.72 » 3 71 » 



S 13.93 » 13.93 » 



HgO 5.87 » 5.83 » 



I kokande alkohol är föreningen ganska svårlöslig, lösligheten ökas med alko- 

 holens vattenhalt. Ur en lösning i kokande 95-procentig alkohol kristaUisera vid 

 avsvalning hårfina, glänsande, skenbart färglösa nålar (eller ur starkt utspädda lös- 

 ningar långa prismer), som vid analys visa sig vara den vattenfria föreningen 

 ^i[CO^C]l^^G.^Y{-^^ ; dessa kristaller erhållas, vare sig man löser seskvihydratet eller 

 den vattenfria föreningen. 



Analys å ur alkohollösning avsatta kristaller, prässade mellan filtrerpapper : 

 0.2174 gr. sbst. : 0.0979 gr. Pt, 0.2328 gr. BaSO^. 



Ber. för Pt(C02CH2SC2H5), = 433.5 Funnet 

 Pt 45.03 "/o 45.03 7o 



S 14,80 » 14.71 » 



Den vattenfria föreningen smälter under sönderdelning vid 189 — 190" (hastig 

 upphettning, provet infört vid 175"). ^ 



Vid bestämning av a-platoetyltioglykolatets löslighet i vatten visade det sig, 

 dels att jämnvikten inställde sig mycket långsamt, dels att märkbart olika värden 



' Enär flertalet av i detta arbete beskrivna föreningar ej tåla långsam upphettning, har vid 

 smältpunktsbestämningarna förfarits pä följande sätt: £n av messingstråd förfärdigad släde med 

 öglor för fästande av flera smältpunktsrör kunde medelst en lång metalltråd skjutas upp och ned 

 längs termometern i en Roths smältpunktsapparat. Då termometern visade en temperatur 10 à 

 15° under den genom förförsök approximativt bestämda smältpunkten, drogs släden upp i apparatens 

 översta del, smältpunktsrören insattes medelst en pincett i öglorna, och släden nedsköts åter, så 

 att rörens nedre ändar befunno sig i jämnhöjd med kvicksilverreservoirens mellersta del. Under 

 denna operation, som kunde utföras på några sekunder, avlägsnades ej brännaren under apparaten. 

 Kontrollförsök med kända ämnen visade, att även vid mycket hastig upphettning riktiga värden 

 erhållas vid detta förfaringssätt. — Vid ämnen, vilkas smältpunkt ligger under eller nära över 

 100°, användes ej denna anordning, utan smältpunktsrören (i detta fall 6 à 8 cm. långa) infördes 

 direkt i ett vätskebad med god omrörning. 



