De båda isomera formerna av Piatoetyltioglykolat och deras derivat 



37 



erhöUos, allt efter det använda destillerade vattnets och kärlens beskaffenhet, vilken 

 senare omständighet torde finna sin förklaring i substansens förhållande till alkalier 

 (se sid. 81)). Vid ett försök, varvid användes vatten med x = 1 . 5 X 10"" och 

 tillsmälta, väl utkokta rör av Jena »Geräteglas», av vilka det ena (I) beskickats med 

 vatten av rumstemperatur samt a-platoetyltioglykolat (seskvihydrat), det andra (II) 

 med en genom uppvärmning beredd, övermättad lösning jämte något fast seskvi- 

 hydrat, innehöUo 24.88 ccm av lösningarna efter 8 dygns skakning vid 25.0'' : 



ur rör I: 0.1461 gr. Pt, ur rör II: 0.1466 gr. Pt, 



således innehöll den vid 2b.(i^ mättade lösningen Q. QWVi ?«o///?/er (bottensubstans : seskvi- 

 hydrat). I ett annat fall, då »vanligt» destillerat vatten och rör av thüringerglas 

 (väl utblåsta med vattenånga) begagnades, erhölls som medium av 4 väl stämmande 

 värden det mer än 1 "/o högre talet 0,03047 mol/lifer. 1 båda fallen användes botten- 

 substans av samma förråd och samma kornstorlek (grovt kristallpulver, erhållet 

 genom trublerad kristallisation av starkt övermättad lösning). 



I isättika löses den vattenfria föreningen redan vid rumstemperatur rikligt, 

 fastän något långsamt. Vid bestämning av lösningens fryspunktsdepressiou visade 

 det sig, att a-platoetyltioglykolatet i detta lösningsmedel har utpräglad tendens till 

 bildning av dubbelmolekyler. Nedan anföres ett par mätningsserier, utförda i en 

 apparat, försedd med Beckmanns anordning för utestängande av luftens fuktighet. 

 Bestämningarna äro blott utförda med den vid vanliga mätningar av detta slag 

 brukliga noggrannheten, äro alltså ej precisionsbestämningar. 



I. 



14.88 gr. isättika 

 löst sbst. halt depr. mol. -v. 

 0.4061 gr. 2.73 7o 0.163^ 653 

 0.5401 » 3.63 » 0,2000 



II. 



15.44 gr. isättika 

 löst sbst. halt depr. mol. -v. 

 0.2064 gr 1.347o 0.000° 579 

 0.3547 » 2.30 » 0.142" 631 



0.6862 » 4.61 » 0.248° 725 ' 0.5035 >> 3 26 » 0.191° 666 



teoretisk molekylvikt : 433.5. 



Efter detta resultat var det uppenbarligen av ett visst intresse att få konsta- 

 terat, huruvida föreningen även i vattenlösning visar benägenhet att bilda dubbel- 

 molekyler. På grund av ämnets ringa löslighet i vatten vid 0° fanns det ingen 

 annan utväg än att bestämma starkt övermättade lösningars fryspunktsdepression. 

 Visserligen underlättades mätningarna genom föreningens egenskap att kristallisera 

 långsamt, men de erbjödo dock ej ringa svårighet, och det visade sig tyvärr omöj- 

 hgt att använda den av Nernst och Abegg utbildade precisionskryoskopiska metoden. 

 Bestämningarna utfördes i en vanlig BECKMANN-apparat, vars omrörare drevs av en 

 elektromotor med konstant omloppshastighet. Termometern hade under flera dygn 

 före användandet förvarats vid 0°, vilket även var fallet mellan de olika bestäm- 

 ningarna. Lösningarna bereddes i en väl utkokt jenakolv under upphettning till 

 omkr. 70" och filtrerades före användandet, varvid de först genomgående 10 ccm 



