De båda isomera formerna av platoetyltioglykolat och deras derivat 



41 



t 





t 



a 



2 



0.0112 



12 



0.0113 



4 



0.0112 



25 



0.0118 



6 



0.0113 



50 



0.0130 



8 



0.0113 



78 



0.0115 



10 



0.0112 



100 



0.0155 







125 



0.0168 



smältpunkten i hög grad pä upphettningens art och pulvrets kornstorlek; man kan 

 få värden, växlande mellan 200 och 208°. 



Vid bestämning av föreningens lödighet i vatten visade det sig, att denna är i 

 ovanhgt hög grad beroende av kornstorleken. — I nedanstående tabell angivas resul- 

 taten av en mätningsserie, vid vilken det onvända materialet var genom belysning 

 framställt kristallpulver, skakat under två dygn med dest. vatten vid 25", därpå av- 

 suget och tvättat. Vid löslighetsbestämningen användes en literflaska av vanligt 

 glas; de uttagna provens volym var 49.88 com, deras platinahalt bestämdes genom 

 fällning med vätes vavla. I tabellen betecknar t tiden i timmar från skakningens 

 början, a anger gr. Pt i 49.88 ccm lösning. Temp. 25.o". 



0.39 



0.48 

 0.54 

 0.4G 

 0.52 



Ur tabellen framgår, att lösningen redan efter 2 timmar är nära mättad (jfr. 

 förhållandet vid a-1'ormen, där jämnvikten inställer sig mycket långsamt), och att 

 lösningens halt i början håller sig konstant under ung. 12 timmar för att därefter 

 långsamt och nästan lineärt stiga med tiden, tydligen beroende därpå, att den lösta 

 ß-formen småningom förvandlas till a-form. Att lösligheten under en längre tid 

 håller sig skenbart konstant, torde hava sin grund däri, att den värkliga lösligheten 

 i början sjunker på grund av kornstorlekens ökning (jfr. nedan!), varigenom den 

 av omlagring förorsakade löshghetsökningen kompenseras. Antages såsom säkraste 

 värde 0.0113 gr. Pt på 49.88 ccm lösning, beräknas lösligheten vid 25.0" till 0.00116 

 mol/liter, således blott ungefär ^/26 av a-formens vid samma temperatur. 



Om emellertid kristallpulvret längre tid digereras vid 25 à 30° med ofta om- 

 bytt vatten, så att de minsta partiklarna lösas, finner man betydligt lägre värden 

 på lösligheten. Det lägsta erhållna värdet är 0.00112 mol/liter vid 25.0°. Att det 

 värkligen är kornstorleken, som i främsta rummet betingar dessa betydliga variationer 

 i löslighet, framgår med all önskvärd tydlighet därur, att man vid användandet av 

 mycket finkornig bottensubstans i början finner avtagande värden på lösligheten. 

 Så erhöllos t. ex. vid en mätningsserie följande värden (25.0°): 



Tid i timmar 2.5 4.5 7 30 



gr. Pt i 49.88 ccm lösning 0.0119 0.0117 0.0115 0.0124 



Lösligheten stiger ganska starkt med temperaturen. I kokande vatten är löslig- 

 heten ungefär 15 gr. /liter = 0.035 mol/liter; detta värde är naturligtvis ganska osäkert. 



Enär substansen är mycket svårlöslig i såväl vatten som isättika (och andra 

 försökta lösningsmedel) vid dessas fryspunkt, och å andra sidan förvandling till a-form 



Lunds Universitets Årsskrift. N. F. Afd. 2. Bd 10. 6 



