De båda isomera formerna av Platoetyltioglykolat och deras derivat 



53 



vid 145 — 146°. Att det värkligen är a formen, som härvid bildas, framgår ur föl- 

 jande försök: Vattenfri ß-syra upphettades i svavelsyrebad till 125 — 130" och hölls 

 vid denna temperatur, tills den halvsmälta massan åter stelnat. Därefter löstes den 

 i med 5 7o konc. svavelsyra försatt metylalkohol. Ur denna lösning avsatte sig ej 

 ett spår av den orangegula ß-metylesteru, utan blott ljust gröngula, tavelformiga 

 kristaller, som efter omkristallisation ur kloroform -|- metylalkohol smälte vid 130 — 

 131" och innehöllo 36.63 % Pt; således förelåg metylestern av a-syran (jfr. sid. 48). 

 Vid esterifiering enligt samma metod ger däremot den oförändrade ß-syran (såväl 

 vattenfri som kristallvattenhaltig) övervägande orangegul ß-ester (se nedan). 



ß-Dikloro-ftzVetyltioglykolato-platosyra är svårlöslig i kallt vatten, lösligheten 

 kan emellertid ej bestämmas, emedan syran i beröring med vatten småningom sön- 

 derfaller i klor väte och monokloro-6?s-etyltioglykolato-platosyra. Lösligheten i 5- 

 och 1 O-normal saltsyra vid 25.0° har följande värden: ^ 



Löses syran i varm rykande saltsyra, utkristalliserar pmåningom c-formen. I metyl- 

 alkohol, aceton och isättika är ß-syran rerian vid rumstemperatur mycket lättlöslig, 

 i det förstnämnda lösningsmedlet esterifieras den småningom (se nedan). 



Vid jämförelse mellan de i det föregående meddelade föreskrifterna för framställ- 

 ning av de båda isoraera dikloro-&25 etyltioglykolato-platosyrorna (sid. 45 och 52) 

 finner man, att den använda saltsyrans koncentration har ett avgörande inflytande 

 på reaktionsproduktens konfiguration, i det att ß-formen erhålles ur 4- eller 5-uormal 

 saltsyra, men a-formen under för övrigt nästan lika omständigheter ur 10-normal 

 eller mera koncentrerad saltsyra. För närmare belysning av detta anmärknings- 

 värda förhållande bereddes 8 lösningar, vardera innehållande 1.00 gr. a-platoetyltio- 

 glykolat i 10 cem saltsyra, vars koncentration i de olika lösningarna var resp. 

 1-, 2 , 3-, 4-, 5-, 6-, 8- och 10-normal. Sedan lösningarna avkylts till 18°, ympa- 

 des de alla med både a- och ß-syra och fingo stå 7 dygn vid 18°. Därefter avsö- 

 gos de bildade kristallerna. Det visade sig, att ur den 10-normala saltsyran hade 

 avskilts nära nog ren a-form, med blott spår av ß-form, ur den 8-uormala även 

 nästan ren a-form, dock med något större inblandning av ß-form, ur den 6-normala 

 övervägande a-form, men betydligt förorenad av ß-form, ur den 5-normala ungefär 

 lika mycket av båda formerna och ur syrorna av lägre koncentration övervägande 

 ß-form ^, mera, ju lägre saltsyrans koncentration varit. — Ett annat försök utfördes 

 på alldeles samma sätt, blott med den skillnad, att ympning ej ägde rum, utan 

 tvärtom »sporer» av de fasta syrorna i möjligaste mån undvekos. I detta fall 



^ Jämnvikten inställer sig liär långsammare än vid a-syran. 



' Detta värde är möjligen åtskilliga "io för lågt, enär vid fortsatt skakning kristallisation av 

 a syra inträdde. 



^ De ur den 1-normala saltsyran avsatta kristallerna innehöllo Pt och Cl i atomförhållandet 

 1 : 1.99, således hade ej ens här bildats monokloro-öis etyltioglykolato-platosyra. 



5-n HCl 



0.0066 mol/liter 



10-n HCl 

 0.028 mol/liter ^ 



