60 



Ludwig Ramberg 



uing av ammoniak i kloroform {-^^% mol HgN). Blandningen fick stå 4 veckor vid 

 rumstemperatur i slutet kärl. Efter förloppet av nämnda tid avsögs den avsatta 

 kristallmassan, som bestod av ett undre, iunnt lager av ytterst små, färglösa indi- 

 vid och ett övre, tjockare lager av något större, gula kristaller. Den vägde 1.34 

 gr. Moderluten var nästan färglös. Vid omkristallisation ur kokande vatten erliöUs 

 dels och i övervägande mängd c/s-dikloro-diammin-platina (löslighet i kokande vat- 

 ten 1 : 28, funnet 65.01 °/o Pt, 23.60 °/o Cl), dels en ringa mängd klorotriammin- 

 platoklorid (funnet 60.77 "/o Pt, 22.39 7o Cl, gav med KoP*-^!! chamoisfäigade, tunna, 

 glänsande blad av [Pt(H3N)3Cl],,PtCl^), men intet spår av trans-dikloro-diammin-platina. 



Invärkan av etyltioglykolsyrans metylester pä k aliu m p 1 a ti nak lo r u r. 



En lösning av 8.30 gr. [J^ mol) kaliumplatinaklorur i 50 ccm vatten skakades 

 vid rumstemperatur (c:a 17°) med 5.40 gr. {'%^'^ mol) etyltioglykolsyremetylester ^ 

 Redan efter 2 timmar var vattenlösningen avfärgad, och en ljusgul, fast massa 

 hade avskilts. Denna avsögs, tvättades med vatten och lufttorkades. Vikt 10.6 gr. 

 (ber. 10 7 gr.). Den pulveriserades och behandlades upprepade gånger med helt 

 litet kall kloroform, tills denna ej längre blev orangegul, utan svagt gröngul. 

 Kloroformlösningen utspäddes med dubbla volymen metylalkohol och fick friviUigt 

 avdunsta. Härvid erhöllos 5.5 gr. orangegula prismer med smältpunkt 75 — 76°, 

 således ß-metylester, och därjämte en mindre mängd ljust gröngula tavlor med 

 smältpunkt 131 — 132°, således a-metylester. Det i kloroform olösta visade sig även 

 vara a ester (smältpunkt efter omkristallisation ur kloroforni 131 — 132°, funnet 36.47 

 °/o Pt, 13.42% Cl, 11.98 °/o S). I detta fall bildades således ungefär 52% av 

 ß-estern och 48°/o av a-estern. Vid andra tillfällen har reaktionsprodukten inne- 

 hållit betydligt mindre ß-ester, t. ex. en gång, då temperaturen var c:a 10°, blott 

 10%, en annan gång, då reaktionen försiggick vid 18°, 20%. Det förefaller, som 

 om den relativa mängden ß-ester bleve större, ju hastigare reaktionen försiggår, 

 d. v. s. ju intensivare omskakningen är. 



Ömsesidig omlagring av de båda isomera raetylestrarna. 



1. Såsom redan nämnts (sid. 58), stelnar ß-esterns smälta vid omkr. 80° till 

 en kristallinisk massa av a-ester. Om däremot a estern smältes och smältan någon 

 tid hålles vid 140 — 150° samt därefter hastigt avkyles till rumstemperatur, fås en 

 sivupös, orangefärgad massa. Då denna löses i litet kloroform och lösningen ut- 

 spädes med metylalkohol, fås vid frivillig avdunstning c:a 58 % a-ester och 42 % 

 ß-ester. 



2. En lösning av 0.26 gr. a-ester i 50 ccm metylalkohol, som befann sig i 

 ett med lång luftkylare försett provrör (21X180 ram) av Uviolglas, belystes under 



' Metylestern framställdes genom att koka 30 gr. etyltioglykolsyra, 30 gr. metylalkohol och 

 5 gr. konc. svavelsyra 4 tr. under återloppskylare. Kokpunkt 179". Utbyte 69 "/o av det be- 

 räknade. 



