De båda isomera formerna av Platoetyltioglykolat och deras derivat 



61 



45 timmar på ungefär 2.5 cm:s avstånd från en uviollampa (3 amp.), varvid lös- 

 ningens temperatur höll sig vid c:a 30°. Efter förloppet av nämnda tid avdestille- 

 rades *k av lösningsmedlet i vacuum vid 25°, varpå resten fick frivilligt avdunsta 

 vid rumstemperatur, och de båda slagen erhållna kristaller skildes genom omsorgsfull 

 utplockning. Härvid visade det sig, att åtminstone 0.20 gr. (80 förvandlats till 

 guldgula prismer med smältpunkt 75 — 76°, således ß-ester. Såsom kontrollprov för- 

 varades en likadan lösning, som den belysta, under 45 timmar vid 30° i svagt dif- 

 fust dagsljus, varpå den behandlades på samma sätt som den förra efter slutad 

 belysning. Härvid erhöllos blott ett par små prismer (< 0.01 gr.) av ß-estern. 



Vid jämförelse med försöken 3, 4 och 5 nedan synes, att belysningen åstadkommer 

 en värklig förskjutning av jämnvikten, ej blott en ökning av ondagringshastigheten. 



3. I en liten med återloppskylare försedd kolv kokades en lösning (A) av 1.00 

 gr. a-metylester i 15 ccm kloroform i svagt diffust ljus; samtidigt behandlades en 

 annan lösning (B), innehållande 1.00 gr. ß-metylester i 15 ccm kloroform, på samma 

 sätt. I början voro de båda lösningarna mycket olika till färgen, A ljusgul med 

 dragning åt grönt, B orangegul, men redan efter en timme hade båda samma färg, 

 orangegul, dock något ljusare än B:s ursprungliga färg. Efter 2 V2 timmar av- 

 bröts kokningen, och lösningarna uthälldes i flata skålar, som ställdes i drag. Då 

 största delen av kloroformen avdunstat (vilket var fallet inom 30 minuter), tillsattes 

 litet metylalkohol, ^ och lösningarna fingo avdunsta till torrhet, varpå de båda sla- 

 gen avsatta kristaller skildes genom omsorgsfull utplockning.^ Härvid erhölls: 



ur lösning A ur lösning B 

 a-ester 0.18 gr. 0.20 gr. 



ß-ester 0,82 » 0.80 » 



Således hade i kokande kloroformlösning inställt sig ett jämnviktstillstånd 

 mellan c:a 81 °/o ß-ester och 19 % a-ester. 



4. Två kloroforralösningar, den ena (A) innehållande 1.00 gr. a-ester i 15 ccm 

 lösningsmedel, den andra (B) innehållande ß-ester av samma koncentration och 

 mängd, förvarades i mörker på slutna kolvar vid rumstemperatur (omkr. 18°). 

 Ännu efter 2 veckor hade de båda lösningarna något olika färg, efter 3 veckor 

 voro de lika till färgen (så vitt detta kunde bedömas med blotta ögat). Efter 4 

 veckor uthälldes lösningarna i flata skålar, och förfors i övrigt såsom vid närmast 

 föregående försök. Härvid erhölls : 



ur lösning A ur lösning B 



a-ester 0.37 gr. 0.35 gr. 



ß-ester 0.63 » 0.66 » 



' Denna tillsats är nödvändig, emedan g estern ej kristalliserar i väl utbildade individ ur 

 ren kloroformlösning. 



^ De båda estrarnas koncentrationer i lösningarna skulle utan tvivel kunna bestämmas spek- 

 trofotometriskt med ganska stor noggrannhet, men i saknad av spektrofotometer har förf. varit 

 hänvisad till ovan beskrivna mödosammare och mindre eleganta samt ej fullt oklanderliga metod. 



