De båda isomera formerna av PlatoetyJtioglj'kolat och deras derivat 



85 



varande botteDSubstansen, att denna värkligen var a platoetyltioglykolat. Vid be- 

 stämningarna användes dels kärl av den i Svensk Kem. ïidskr. 25, 109 (1913) 

 beskrivna formen, dels tillsraälta rör. Vid nitrit- och i ännu högre grad vid sulfit- 

 lösningarna måste särskilda anordningar vidtagas för att undvika oxidation genom 

 luftens syre (se härom nedan vid de resp. lösningarna), I de flesta fall fick jämn- 

 vikten inställa sig såväl »nedifrån», d. v. s. utgående från saltlösning och fast a-plato- 

 etyltioglykolat, som »uppifrån» d. v. s. utgående från en genom uppvärmning er- 

 hållen, vid 25° övermättad lösning av a-platoetyltioglykolat i saltlösningen, i sistnämnda 

 fall tillsattes dessutom fast platoetyltioglykolat. Jämnviktstillståndet uppnåddes i 

 regel ganska långsamt, vanligen erfordrades 5 à 6 dygns oavbruten skakning, stun- 

 dom ännu längre tid. Termostaten var alltid försedd med lock, så att jämn vikts- 

 systemen skyddades för direkt belysning. Proven uttogos genom de å nyss citerade 

 ställe beskrivna filtrerrören, och lösningarnas platinahalt bestämdes genom fällning med 

 vätesvavla (se sid. 33). De erforderliga saltlösningarna bereddes vid 25^ eller också 

 omräknades den vid annan temperatur bestämda halten till nämnda temperatur. 



En särskild svårighet föranledde den omständigheten, att a-platoetyltiogly ko- 

 latets löslighet i vatten är något föränderlig med det använda vattnets och kärlens 

 beskaffenhet (jfr. sid. 37). För att i möjligaste mån ehminera denna felkälla, liksom 

 kornstorlekens inflytande på lösligheten, bestämdes bottensubstansens löshghet särskilt 

 i varje serie med användande av samma vatten, kärl av samma material och plato- 

 etyltioglykolat av samma förråd, som användes för bestämning av lösligheten i ifråga- 

 varande saltlösning. 



I nedanstående tabeller användas följande beteckningar: 

 C : den använda saltlösningens koncentration i grammolekyler pr liter, 



: totala platinakoncentrationen i lösningen, sedan jämnvikt uppnåtts, uttryckt i 



gramatomer Pt pr liter, 

 L : platoetyltioglykolatets löslighet i vatten, uttryckt i grammolekyler PtA^ pr liter 



= antal platinaatomer pr liter, 

 [Cr], [iVOg'], [PtÄ^J'] o. s. v. : motsvarande ionslags koncentration, uttryckt igramioner 



pr liter, 



Jc : jämnviktskonstanten i^p' m 



Preparat: Mercks klorkalium »pro anal». Den O.l-molara lösningen bereddes 

 genom upplösning av avvägd mängd svagt glödgat salt till känd volym, halten 

 kontrollerades genom gravimetrisk klorbestämning. Övriga lösningar framställdes 

 genom utspädning av den O.l-molara. 



K: jämnviktskonstanten 



1. Kloridlösningar. 



