98 



Ludwig Ramberg 



O. 2.00 gr. ircüj^.? sulfato-diammin-platina (platosainminsulfat) skakades vid rums- 

 temperatur med en lösning av 1.40 gr. etyltioglykolsyra i 10 ccm vatten (2 moler 

 syra på 1 mol sulfat). Inom en timme erhölls klar lösning, som fick frivilligt av- 

 dunsta till helt ringa volym. Den härvid avsatta kristall massan, som bildade en 

 hård kaka, söndertrycktes, avsögs och tvättades med litet vatten samt omkristalli- 

 serades ur helt litet ljumt vatten. Härvid erhöUos små fäi-glösa tavlor med rom- 

 bisk kontur, stundom mera prismatiskt utbildade. Kristallerna voro förorenade av 

 en ringa mängd av ett i mikroskopiska, färglösa nålar kristalliserande ämne, vilket 

 var mindre lösligt och därför huvudsakligen uppträdde i första fraktionen, vilken 

 på grund härav ej medtogs bland det till analys använda materialet. Föreningens 

 sammansättning motsvarar formeln PtfHgNj.^SO^, 2HCO,CH2SC.3H5 (= 565.6). 



Analyser å lufttorrt material : 0.2604 gr. sbst. : 0.0895 gr. Pt, 0.3178 gr. BaSO^. 

 ~ 0.298] gr. sbst.: 12.7 ccm N (!«", 767 mm.). 





Ber. 



Funnet 



Pt 



34.51 "/o 



34.37 7( 



s 



17.01 » 



16.77 » 



N 



4,95 » 



4.94 » 



Vid långsam upphettning sintrar föreningen vid 140 — 150" och blir gulgrön, 

 samtidigt börjar den avge etyltioglykolsyra; stegras temperaturen, blir substansen 

 småningom mörkare, men smälter ej ens vid 200°. Om däremot ett i kapillarrör 

 befintligt prov hastigt införes i ett bad, vars temperatur är 160'', smälter det till 

 en viskös, något grumlig vätska; om badets temperatur är 150°, smälter provet 

 däremot ej, utan endast sintrar. Smältpunkten ligger således mellan 150 och 160°, 

 men kan ej noggrannt bestämmas. 



Angående föreningens förhållande vid destination med natronlut se nedan 

 mider E (sid. 100). 



0.57 gr. (0.001 mol) av föreningen löstes i 3 ccm vatten och härtill sattes en 

 lösning av 0.42 gr. (O.ool mol) kahumplatinaklorur i 2 ccm vatten. Efter några 

 sekunder utföll en gul olja, som långsamt stelnade till en höggul kristallmassa, vilken 

 under mikroskop visade sig heterogen. Den löstes i möjligast litet kokande vatten. 

 Vid avsvalning avsatte lösningen små, ljusgula kristaller, som voro svavelfria och 

 vid analys visade sig vara Pt(H3N)2Cl2: 



Ber. Funnet 

 Pt 65.0 °/o 64.4 °/o 



Cl 23.6 » 23.5 » 



Kristallernas färg och förhållande till kokande vatten visade, att ^mws-formen förelåg. 



Ur moderluteu från dessa kristaller avsatte sig dels ljust gröngula, vårtformiga 

 kristallaggregat, dels några få mycket små, gulbruna kristaller. De senares ringa 

 mängd omöjliggjorde närmare undersökning ; de förra, som smälte vid 166 — 167°, 



