14 



Otto Gertz, 



sig rötternas orientering vara af krökniugen oberoende, och i extrema fall gjorde 

 den sig icke på något sätt gällande. Afven vid relativt skarp bågböjning var för 

 öfrigt krökningsraoraentets inflytande reduceradt. A konvexsidan kom merendels 

 blott ett ringa antal rötter till utveckling, de flesta voro förskjutna till flankerna 

 och några icke sällan insererade rent af å konkavsidan. I nästan samtliga fall, 

 som undersöktes, fanns hos sidorötterna en sådan tendens till förskjutning nedåt mer 

 eller mindre tydligt förhanden, så att å stambågar med uppåtvänd konvexitet för- 

 hållandena sällan framträdde med samma tydlighet som å bågar med konvexite- 



Fig. 7. — Vicia Faha L. — Lodrätt 

 skott med S-formigt krökt axel. Biröt- 

 terna insererade å konvexsidorna. Före 

 fotograferingen hade växten vissnat 

 något, så att dess krökning blifvit å figu- 

 ren mindre markerad än den i själfva 

 verket var. 



ten nedåt. Uppenbarligen var det här en faktor, som hämmade det inflytande å 

 birotbildningen, som låg grundadt i krökningsmomentet. Sannohkt utgjorde denna 

 hämningsfaktor tyngdkraften, en förmodan, hvilken synes mig än mera grundad 

 i betraktande af de resultat, som vunnits vid försök med horisontala epikotyler. 



Af det anförda framgår, att förhållandena här voro mera komplicerade, och 

 de ofvan beskrifna försöken utfördes därför i stort antal. Epikotylerna antogo 

 städse S-form, emedan skottspetsen, som vid försökens början riktats nedåt, utförde 

 en energisk, negativt geotropisk uppåtkrökuing. Å detta material var det af sär- 



Fig. 8. — Vicia Faha L. — Stycke af 

 kraftigt S-formigt böjd epikotyl med 

 rötter uteslutande insererade å bågarnas 

 konvexsida. 



