22 



otto Gertz 



ning af rotbildande moderorgan fann Lenz, i likhet med hvad jag själf tidigare om- 

 nämnt (V, 12, ff.), att rötterna härigenom icke hindras att växa fram, men förbli 

 inneslutna inom moderorganets parenkym. Bloch (I) och Beijekinck (II, 48 ff.) 

 iakttogo, att sidorötter anläggas och bryta fram äfven ur knöliga och kraftigt 

 ansvällda moderrötter. I detta sammanhang bör kanske också erinras om ett af 

 DucHARTRE bcskrifvct fall, där adventivrötter hade bildats inuti stammen af en 

 Oenanthe crocata L. 



Lenz har fäst uppmärksamheten på ett af äfven andra forskare konstateradt 

 faktum, att intraparenkymatiskt växande rötter merendels intaga helt växlande 

 lägen i förhållande till lodlinjen. I de fall, som Lenz särskildt undersökt (ingip- 

 sade rötter), saknade rotspetsarna statoHtstärkelse. 



Pisum sativum L. 



A unga plantor med fyra utvecklade internodier afskuros rötterna, och det 

 understa stamledet böjdes såsom i föregående försök mekaniskt öfver ett cylindriskt 

 korkstycke. Försöksväxterna planterades därefter djupt ned i genomfuktad sågspån 

 och fingo under en vecka utveckla sig vid -f 27" C. i institutets värmerum. Från 

 det basala stamledet utvecklades talrika adventivrötter, hvilka äfven å kröknings- 

 zonen utgingo allsidigt, för så vidt icke omböj ningen var särdeles stark, då näm- 

 ligen endast konvexrötter framkom mo. 



Analoga försök utförde jag med äldre plantor, hvilkas stam räknade sex inter- 

 nodier. Det primära rotsystemet jämte stammen omedelbart ofvan kotyledonerna 

 afskars, och det understa (epikotyla) stamledet omböjdes i skarp båge. Vid kultur 

 i sågspån utvecklades från epikotylen rötter, hvilka här voro på samma sätt inse- 

 rerade som i det förra fallet. Så förhöll det sig också med de rötter, som framkommo 

 â epikotyler af Pwwm-plantor, som efter mekanisk krökning af ifrågavarande stam- 

 led planterats i krukor och därefter genom dessas omläggning bragts i vågrätt 

 läge med krökningsplanet horisontalt inställdt. 



Att tydliga yttringar af morphaesthesi hade uteblifvit i dessa försök, kunde 

 tänkas bero därpå, att krökningsradien varit för lång. Det visade sig också vid 

 försök med etiolerade, starkt öfverförlängda stamled, att kraftig mekanisk eller tro- 

 pistisk omböjning medförde, att rötterna blefvo uteslutande lokaliserade å bågarnas 

 konvexsida. Särskildt tydligt framträdde detta å de individ, som här affotogra- 

 ferats. A den andra figuren, där stamledet legat horisontalt och hade en skarp 

 krökning med uppåtvänd konvexitet, sitta rötter uteslutande på konvexsidan, oak- 

 tadt denna varit riktad uppåt. A horisontala, raka stamled sitta adventivrötterna 

 öfvervägande på undersidan (figg. 15 — 19). 



Vid de senast beskrifna försöken hade jag inaktiverat groddplantornas pri- 

 mära rotsystem genom att låta substratet uttorka och därefter inflyttat kultu- 

 rerna i ångmättad atmosfär inom glaskupor, klädda med fuktadt filtrerpapper. Å 



