Om stamkiökningars orienterande inflytande pä anläggningen af birötter 



Zea Mays L. 



Särdeles betydelsefulla och afgörande för frågiin om stamdelars morpbaesthesi 

 voro de undersökningar, som utfördes å Zeu Mays. Vid kultur af Ze«-groddplan- 

 tor gjorde jag redan för flera år sedan den iakttagelsen, att birötter med lätthet 

 komma till utveckhng frän det mellan scutellum och koleoptileu befintliga stamledet 

 (mesokotylen). Trots det att ifrågavarande del morfologiskt representerar en stam 

 (se nedan) och sålunda utgör ett kaulom., fann jag den med hänsyn till ))irotbild- 

 ningen visa alla de egenskaper, som tillkomma en typisk rot. 



Mina samtliga kulturer med majsgroddplantor utfördes i mörker. Ofver kru- 

 korna stjälpte jag svarta pappkupor, livilande på ett underlag af svartfärgad vadd. 

 Vid tillräckligj luftfuktighet uppträdde därvid mesokotylrötter i rikhgt antal såväl 

 inom som ofvan substratet. 



Det mesokolyla stamledet når en helt olika längd, allt efter som groddplantorna 

 utvecklas i ljus eller i mörker. I förra fallet blir det helt kort, endast 3 à 4 cm., 

 i mörker däremot 15 cm. långt och därutöfver. Denna dess olika längdtillväxt 

 står, såsom Fitting (II, 114; Pringsheim, I, 97, 98) närmare utredt, i samband 

 med ljuskänsligheten dels hos detta organ, dels hos det i mesokotylens spets befintliga, 

 spetsknoppen omslutande slidbladet (koleoptileu). Redan Wiesner (111) och Gofp 

 (I) hafva funnit, att mesokotylens längdtillväxt häramas genom ljus. Enligt Fit- 

 ting utgår härvid från den belysta koleoptileu ett hämmande inflytande på meso- 

 kotylen, så att denna del, äfven om den själf är förmörkad, retarderar och därefter 

 helt inställer sin tillväxt. På samma sätt förhålla sig i allmänhet groddplan- 

 torna inom hela underfamiljen Faniceae. 



Hvad i öfrigt angår försökens metodik, underkastades majsfrukterna den van- 

 liga förbehandlingen med svällning i vatten under 12 timmar och bragtes därefter 

 till groning i genomfuktad sågspån vid en konstant temperatur af 27'' C. När 

 bufvudroten och de från scutellum frambi-y tände adventivrötterua utvecklats, bort- 

 skuros dessa och groddplantorna nedsattes på nytt i sågspån, där de lades horison- 

 talt. Genom en till stamledet ofvan scutellum lokaliserad^, positivt geotropisk 

 krökning riktade sig detta led bågformigt uppåt, och efter 3 ä 4 dygns kultur före- 

 funnos här talrika adventivrötter, hvilka samtliga utgingo från bågens konvexsida 

 (figg. 22-25). 



Då bågens konvexitet i dessa mera förberedande försök konstant varit riktad 

 nedåt, kunde detta leda till den förmodan, att rötternas insertion å konvexsidan 

 måhända haft sin grund i geotrofiska eller geomorfotiska inflytelser. Liknande försök 

 utfördes emellertid med den modifikation, att fullt raka groddplantor efter primär- 

 rötternas aflägsnande böjdes bågformigt och uppspändes å kork i invers ställning 

 samt inplanterades i krukor. Resultatet blef dock äfven här, att rötterna fram- 



