Om stamkrökningars orienterande inflytande på anläggningen af birötter 29 



ker, grundade i växtens organisation, under alla förhållanden inskränkt till denna 

 sida. Då det emellertid kunde fastställas, att groddplantor, hvilkas mesokotyl vuxit 

 fullt rakt, utbildade från detta stamled allsidigt ställda adventivrötter, kunde det 

 här uppenbarligen icke vara fråga om automorfotiska förhållanden. Till samma 

 slutsats ledde mina försök med groddplantor, som utvecklats ur inverst ställda frukter 

 och där mesokotylens inåt mot frukten vända del utgjorde bågens kouvexsida. 

 Äfven i dessa fall frambröto nämligen rötterna från konvexsidan. För att definitivt 

 afgöra den berörda frågan böjdes aiesokotylen å några groddplantor mekaniskt i 



K. 



F\g. 23. — Zea Mays L. — S formigt krökt 

 mesokotyl med rötter sittande å bägge bågar- 

 nas konvexsida. 



S-form, sedan plantorna först fått vissna en stund, så att de blifvit slaka och böj- 

 liga (jämför Noll, I, 377). Vid inplanteringen i sågspån blefvo niesokotylbågarna 

 så orienterade, att den enas konvexitet vändes nedåt, den andras uppåt. Försöken 

 utföllo så, att rötterna, oberoende af moderorganets läge, anlades å bägge bågarnas 

 konvexsidor, medan rotbildningen undertrycktes å konkavsidorna. 



Jag har vid mina undersökningar öfver rötters förgrening påvisat, att krök- 

 ningszonens läge i rummet icke synes influera på sidorotbildningen, utan att 

 krökningsmomentet i och för sig utgör den här bestämmande faktorn. Till de 

 försök, jag där anfört, kan jag beträffande denna punkt ännu tillägga, att 

 äfven sådana Ze«-groddplantor, hvilkas mesokotyl krökts i horisontalplanet, utveck- 

 lade rötter på den konvexa sidan, således i detta fall lateralt. Liksom de redan 

 förut beskrifna tala sålunda dessa försök för den uppfattningen, att tyngdkraften ej 

 spelar in såsom något åtgörande moment vid rotbildning från krökta Zert-mesokotyler. 



Fig. 24. — Zea Mays L. — S-formigt krökt 

 mesokotyl med adventivrötterna utgående 

 från konvexsidan såväl å den basala, nppåt- 

 böjda som å den apikala, nedåtriktade bågen. 

 Från nodus utgå kraftiga nodalrötter. 



