Om stamkiökningars orienterande inflytande på anläggningen af birötter 



31 



Eu utpräglad korrelation synes å Zeas mesokotyl bestå mellan bildningen af 

 nodala och internodala rötter. Det visade sig nämligen vid mina försök, att inter 

 nodalrötter bildas endast med stor svårighet å mesokotylen och ofta icke alls 

 komma till utveckling, sedan rötter börjat skjuta fram vid första nodus. Otvifvel- 

 aktigt suga nodalrölterna till sig ur mesokotylen det för turgorn nödvändiga vattnet, 

 hvarigenom förklaras, att hela mesokotylpartiet inom kort skrumpnar och antager 

 matt, hvit färg till följd af de förstorade, i barkväfnaden befiuthga lultlakunerua. 

 Den internodala rotbildningeus uteblifvande får under dessa förhållanden kanske 

 tillskrifvas barkens upphäfda väfnadsspänning. Iakttagelser af flera forskare hafva 

 gjort det sannolikt, att kraftig spänning befordrar rotproduktion. Någon närmare 

 undersökning har jag emellertid icke ägnat denna punkt. Jag vill dock i detta sam- 

 manhang icke lämna oomnämndt, att Rheinhaedt hos t. ex. Vida Faba funnit 

 sidorötter utvecklas och växa i lösningar af en koncentration, som dödligt plasmoly- 

 serar de omgif vande väf naderna i moderroten. 



Genom att ingipsa nodus lyckades det icke framkalla nya internodalrötter å 

 mesokotylen, sedan detta parti börjat skrumpna och utsugas för adventiv rotbild- 

 uing vid nodus. I sådana försök framkommo visserligen någon gång rötter; de 

 utgingo då från undersidan af horisontala mesokotylställeu, men visade sig vid 

 närmare undersökning vara nodala, hvilka utvecklats från den ingipsade nodal- 

 skifvan och mekaniskt banat sig väg till mesokotylen genom ifrågavarande ingip- 

 sade parti. 



Härmed synes en annan iakttagelse stå i kausalt samband. Någon restitution 

 af mesokotylrötter visade sig icke komma till stånd, om de på böjda mesokotylers 

 konvexsida befintliga internodalrötterna afskuros. Rotsystemet restituerades nämli- 

 gen städse genom nodala rötter. Säkerligen torde Zea- rötternas tendens att utgå 

 från ^stammens nodi till en del däraf förklaras, att här förefinnes ett nätverk af 

 anastomoseraude kärlknippeu, hvilka, intagande hela stammens tvärsnitt, hafva 

 bildats genom förgrening af mesokotylens kärlsträngar (Mangin, I, pl. 14, figg. 52, 53). 



Några ytterligare försök öfver birotbildniugen å majsmesokotyler får jag i det 

 följande tillfälle att utförhgt beskrifva. De beröra nämligen mera direkt den sista 

 af de hufvudfrågor, som jag i föreliggande afhandling sökt besvara. Redan här 

 vill jag emellertid omnämna, att horisontala, fullt raka Zm mesokotyler, som vid 

 försöken inbäddats i genomfuktad sågspån, utveckla rötter uteslutande eller i öfver- 

 vägande antal från undersidan. 



Genom ytterligare försök med Zea Mays kunde jag visa, alt det faktiskt är 

 på grund af tyngdkraftsretning, som lötterna hade utvecklats från undersidan 

 af horisontala mesokotyler. Bland unga groddplantor utvaldes individ, hvilkas meso 

 kotyla stamled var relativt långt och hade vuxit fullkomligt rakt. Deras huf- 

 vudrot afskars och plantorna nedsattes vertikalt i krukor, där de högt upp omgåfvos 

 med fuktad sågspån. De senare fästes i horisontal ställning vid en klinostat, hvars axel 

 omlagts i vågrät riktning, och rotbildningen fick hos försöksväxterna ske, medan de 

 långsamt roterade å apparaten. Efter en vecka, då jag eftersåg resultaten, visade 



