34 



Otto Gerti 



Oonvallaria majalis L. 



Rhizoraet är krypande ocli monopodialt samt består af tunna, långsträckta 

 stamled utom mot spetsen, där det är kortledadt, uppstigande ocl) mer eller mindre 

 knölformigt ansvälldt. Dorsiventralitet är morfologiskt endast lätt antydd, och med 

 afseende på birötterna, som i allmänliet utgå från eller nära nodi, synes den icke 

 göra sig gällande, emedan dessa äro allsidigt insererade (Meyer, I; Raunkiaer, 

 I, 204 ff.). 



A några Convallaria-hidWid afskuros samtliga rötter, och rhizomgrenarna krök- 

 tes i skarpa bågar mekaniskt kring cylindriska korkstyckeu. Försöksväxterna plan- 

 terades därefter i trädgårdsjord på fuktig, skuggrik plats. När resultaten efter några 

 månader eftersågos, hade inga rötter nybildats och växternas ofvan jord befintliga 

 delar hade vissnat. 



Till samma resultat ledde tyvärr de analoga försök, som jag anställde med 

 Pm-is qundrijolia L. Det monopodiala rhizomet bär här talrika, internodalt insere- 

 rade birötter förutom vid bladfästena bundna, nodala rötter. Med afseende på skott- 

 systemets morfologi hänvisar jag till Warming (111, 178), Brundin (I, G3) och Raun- 

 kiaer (I, 206 ff.). 



Acorus Calamus L. 



Det horisontala rhizomet är något nedplattadt och starkt dorsiventralt (Schlicke, 

 I, 20). På dess ofvansida sitta blad i tvenne mediant något hopträngda tvärrader 

 eller i dessas axlar sidoskott, å undersidan adventiviötter, hvilka ofta visa förskjut- 

 ning mot flankerna (Raunkiaer, I, 282 ff.). 



A 2 à 3 dm. långa, af sträckta stainled uppbyggda rhizomstycken afskar jag 

 rötterna jämte terminalskottet och planterade de förra i sand under vatten. 

 Orienteringen var invers, så att skottstyckena i sanden intogo ett läge med rotsidan 

 uppåt och bladsidan nedåt. Efter 3 å 4 veckors kultur i mörkrum visade det sig, 

 att iuga rötter nybildats, livarken från den öfre, normalt rotbärande (morfologiska) 

 undersidan eller den undre sidan (morfologiskt öfversidan). Från bladveck och 

 bladärr hade å morfologiska öfversidan nya axillarskott utvuxit och därvid till följd 

 af rhizomstyckets ställning utfört en energisk, positivt geotropisk uppåtkrökning. 

 På undersidan af det omböjningsställe, som härigenom uppkom, hade nya adven- 

 tivrötter utbildats. Då ifrågavarande bladvecksskott icke utfört någon vridning och 

 samtliga försök anställts i mörker, leda dessa iakttagelser till den uppfattningen, att 

 rhizomets dorsiventralitet hos Acorus Calamus, åtminstone hvad angår rötternas 

 lokalisation å den nedåt vända sidan, inducerats genom geomorfotiska inflytelser. 



Andra rhizomstycken af Acorus Calamus preparerades på samma sätt, upp- 

 spändes medelst kraftiga snören i bågar, hvarvid den morfologiska öfversidan repre- 

 senterade konvexiteten, och planterades med växlande orientering af bågen 



