36 



Otto Gertz 



Zostera marina L. 



Ett godt undersökuingsmaterial syntes inig vidare rliizomerna af Zostera ma- 

 rina erbjuda, emedan de nâ en icke obetydlig längd och äro uppbyggda af förhål- 

 landevis långa internodier. [Se Warming (III, 209 ff., tab. VII; V, 183 ff.) och 

 Raunkiaer (I, 120 ff.)]. Kraftiga, spontana krökningar uppträda allmänt å rhizom 

 af Zosiera marina, men alla â sådant material gjorda iakttagelser hafva visat, att 

 adventivrötterna äfven å krökta ställen utvecklas endast vid nodi (radiärt eller 

 knippevis vid bladens ryggsida) och att deras insertion icke i synbar grad påverkas 

 af krökningsriktningen. Äfven vid mina kulturförsök med mekaniskt omböjda 

 Zostera rh\zom%r, försök, hvilka fortginge i tre veckors tid, fann jag ingen afvikelse 

 från detta förhållande. Dessa undersökningar gjordes i trakten af IVIölle augusti 1911. 



Att afskurna Salix- och Po^?^/t<.9-gre nar vid kultur i fuktigt rum raskt skjuta 

 rötter och skott, är sedan länge bekant, och genom undersökningar af ett antal 

 forskare, särskildt Trécul (I, 333), Sachs (IV), Vöchting, Kny (I), Beijerinck (II, 

 38 ff.), Klebs (II) och Küster (III, IV), känna vi de moifologiska förhållanden, som 

 här komma till uttryck, och äro äfven i flera punkter närmare underrättade om de 

 yttre och inre faktorer, som behärska organbildniugen, samt om den roll, dessa 

 hvar för sig spela. 



På förslag af prof. Pfeffer gjorde jag med anförda material några under- 

 sökningar öfver rötternas läge å omböjda grenstycken. Redan mina första försök ledde 

 till det resultat, att ingen af krökningsmomentet härrörande inverkan här kom till 

 uttryck, och undersökningarna blefvo därför icke vidare fullföljda. Att jag med- 

 tagit en redogörelse för dessa preliminära iakttagelser, beror därpå, att frågan om 

 krökta, afskurna /S'a/Zx-grenars rotbildning senare blifvit detaljeradt undersökt af 

 Karzel och PoRTHEiM, hvilka forskare kommit till liknande resultat som jag. 



Mina försöksväxter voro Salix elegantissima C. Koch, Populus nigra Vi. och 

 Populus pf/ramidaUs Roz. 



Salix elegantissima C. Koch. 



Denna i botaniska trädgårdar allmänt odlade Salix-art (Trauerform) skjuter 

 från sticklingar raskt rötter i rikligt antal. Den utvaldes till försöksväxt, särskildt 

 därför att den utgjort det hufvudsakliga försöksmaterialet vid Vöchtings senaste 

 undersökningar öfver regeneration och polaritet (VI) och dess rotbildning sålunda 

 var i viktigare punkter närmare undersökt. 



En centimeter tjocka och möjligast kvistfria grenar af 2 dm:s längd böjdes i 

 båge och ombundos med kraftiga snören. Grenarna fingo därefter vid omkring 

 25° C. utvecklas i fuktig luft, därigenom att de upphängdes i cyHndriska eller 

 parallellipipediska, af glasplattor täckta glaskärl, som invändigt voro klädda med 



