Olli stamkrökningars orienterande inflytande på anläggningen af birötter 43 



busala, horisontalt riktade internodier ocli det vertikala luftskottet utgå två kraf- 

 tiga, vid bågens nedåtvända konvexsida bundna internodalrötter. 



De förhållanden, jag utförligt beskrifvit hos Mentha aquatica, återkomma mer 

 eller mindre utpräglade hos andra Mentha, arter. Hos Mentha gentilis L. ß verti- 

 cillata F. Aeesch. har jag sålunda sett riklig bildning af internodalrötter, insere- 

 rade på undersidan af horisontala och på konvexsidan af uppåtkrökta, underjordi- 

 ska stamled. 



Galeopsis Tetrahit L. 



Denna art utgjorde jämte Mentha aquatica, Impatiens noli tangera och Circaea 

 lutetiana den viktigaste försöksväxteu. Som undersökningsmaterial tjänade mindre 

 de normala, ofvan kotyledonerna befintliga internodierna, ehuru äfven dessa hos 

 Galeopsis Tetrahit relativt lätt bilda internodalrötter, utan det hypokotyla stamledet, 

 hvilket med hänsyn till birotbildningen visade sig hos denna växt vara af ett sär- 

 skildt intresse. 



I vertikalt läge och vid frånvaro af bågböjning utbildar hypokotylen allsidigt 

 insererade adventivrötter. Förefinnas emellertid bågar å detta stamparti, följer rot- 

 bildningen undantagslöst Nolls regel för krökta rötters sidorotbildning. Rötterna 

 framkomma nämligen då uteslutande å hypokotylens konvexsida. 



1 de fiesta fall är hypokotylen hos Galeopsis Tetrahit icke vertikalt riktad, utan 

 mer eller mindre liorisontal och visar då merendels utpräglad S-krökning. Sådana 

 fall voro för här föreliggande fråga af särskild betydelse och undersöktes därför 

 närmare. Följande resultat vunnos (figg. 29—34). 



A hypokotyler, hvilkas bågar voro vända den ena nedåt, den andra uppåt, 

 visade det sig, att rötter endast utbildades å konvexsidorna. Oaktadt hypokotylen 

 varit hos de undersökta individen till större delen eller fullständigt utsatt för direkt 

 belysning, hade detta icke ledt till undertryckning af birotbildniugen å den starkare 

 belysta, uppåt vända konvexsidan. De här bildade rötterna voro emellertid med 

 skarp krökning böjda nedåt. I några fall hade likväl ljuset verkat hämmande, så 

 att rotanlagen inställt sin tillväxt, sedan de genombrutit moderorganets barkdel. 

 Måhända hade bristande luftfuktighet härvid medverkat. 



I ett annat, närmare undersökt fall var hypokotylen på analogt sätt S-böjd, 

 men bågarna voro orienterade i horisontalplanet, så att konvexiteten var hos dem 

 båda lateralt vänd. Birötterna utgingo här i lika mängd från konvexsidorna. Då 

 hypokotylens omböjda zoner voro med hvarandra likvärdiga i anseende till belys- 

 nings- och fuktighetsförhållanden, kunde inflytandet af krökningsmomentet i detta 

 fall göra sig gällande utan störande inflytelser af de andra faktorerna. 



GoEBEL har beskrifvit ett särdeles instruktivt fall (X, 224 ff.; fig. 115), där 

 det hypokotyla stamledet af en Galeopsis Te^r«/l^^planta iakttagits med sluten ring- 

 förmig krökning. Rötter utgingo här utefter hela konvexsidan, medan bågens 



