44 



Otto Gertz 



konkava insida, att döma efter den bifogade figuren, var fullkomligt fri från 

 rotanlag. 



Hos Galeopsk Tetriihit är utvecklingen af birötter icke bunden vid det hypo- 

 kotyla stamledet enbart, utan gör sig i utpräglad grad gällande äfven å de laärmast 

 ofvan hypokotylen följande internodierna, om dessa intaga" horisontalt eller snedt 

 uppåtriktadt läge. Detta inträffar nära nog konstant, om växplatsen oragifves af 

 tät, högvuxen vegetation, så att växtens undre internodier blifva blott svagt belysta 

 och komma i åtnjutande af större luftfuktighet, såsom fallet är å partiellt utdikad 



Fig. 29. — Galeopsis Tdrahit L. — Rotsystem 

 och hypokotyl med upprepad bågbujniiig. 

 Sido- resp. birötter insererade å samtliga bå- 

 gars konvexsida, oberoende af dessas hige i 

 rummet. Birutbildning därjämte från nodus 

 och ensidigt från det ofvan befintliga epiko- 

 tyla internodiet. 



Fig. .'Î0. — Galeopsis Tetrahit L. — Hypoko- 

 tyl och hufvudrot med talrika omböjningar. 

 Adventiv- resp. sidorötter sittande å dessas kon- 

 vexsida. Å hypokotylens vågräta parti utgå 

 rötterna endast från undersidan. 



torf mossmark, i gropkanter eller i lummiga skogssnår. I sådana fall utvecklas kraftiga 

 nodalrötter från bladens knäformigt ansvällda fästpunkter. ' Detta framträder sär- 

 deles tydhgt å det ställe, där skottets geotropiska uppåtkrökning skett. Antalet här 

 uppträdande rötter är i allmänhet icke stort, men kan likväl stundom stiga till ett 

 relativt högt tal. Sålunda iakttog jag å ett kraftigt växande individ icke mindre 

 än 15 adventivrötter, som i ett knippe utgingo från den konvexa undersidan af 

 stammens uppåtkrökta första nodus. 



' Beträffande den vid nodi rådande anatomiska strukturen, hvilken i flera hänseenden afviker 

 från internodiernas, hänvisar jag till undersökningar af Rutzou. 



