64 



Otto Gertz 



axlarna insererade skott, och från dessa framkomma åter nya grenar, så att intill 6 

 skottgenerationer bildas under första vegetationsperioden. På väsentligen samma 

 sätt förhålla sig äldre plantors skottsystem. Skotten växa först ned i jorden till 

 följd af positiv geotropism eller växa kortare eller längre stycken vågrätt, men 

 böja därefter om och öfvergå genom mer eller mindre markerade bågar i lodräta 

 ofvanjordsskott. 



Utlöparna hos Phragmites communn utveckla kraftiga rötter. Dessa äro kon 

 stant nodala och, såsom Warming och Raunkiaer (I, 576) uppgifvit, märkbart 

 befordrade å undersidan, där de blifva längre och kraftigare. 



I början af juni månad 1912 undersökte jag statistiskt birotbildningen å ett 

 rikligt material af Phragmites communis-Bkoii. Dessa hade intill 2 dm:s längd och 

 utgjorde de utväxande axillarknopparna från kraftiga, vågräta rhizomer. Vid mina 

 iakttagelser kommo endast i betraktande centimetertjocka, etiolerade (hvita eller 

 rosenfärgade) skott med kraftig, af negativ geotropism härrörande uppåtkrökning. 

 Bågarnas konvexitet var sålunda vänd nedåt. I följande öfversikt har jag öfver- 

 siktligt sammanställt de resultat, som undersökningen gifvit. Med romerska siffror 

 har jag betecknat de undersökta Phragmites-BkoiiQn och med bokstäfver noderna å 

 desamma, h varvid a betecknar den basiskopa nodus och b, c, d etc. de akropetalt 

 följande nodi. Iakttagelserna omfatta endast de till skottens krökningszon hörande 

 stamleden. 



;i<la. Konkavsida. 



III a 



VIII 

 IX 



