66 



Otto Gert? 



de återstående nodi. Numerisk öfvervikt visade konkavsidans rotbildning endast 

 å trenne nodi. 



Genom dessa undersökningar å Phragmifes communis får det sålunda betraktas 

 såsom fastställdt, I) att bågböjuing af moderorganet kan verka orienterande äfven 

 med afseende på nodala rötter och 2) att ifrågavarande rötter, äfven om de icke 

 helt undertryckas å konkavsidan, här erfara en dimensioneli försvagning. Visser- 

 ligen finnas fall, i hvilka konvexsidig befordran af rolbildningen icke gjort sig gäl- 

 lande, men de synas mig icke vara tillräckhgt bevisande för att kunna rubba de 

 slutsatser, som formulerats i ofvanstående tvenne punkter. Deima min uppfattning 

 finner ett ytterligare stöd i vissa försök med Zea Mays, som jag i det föregående 

 beskrifvit, samt i mina iakttagelser å Circaea lutetiana och Hippuris rulgaris, liksom 

 också i GoEiîELs försök med Myriophyllum proserpinacoides. 



Tradescantia zebrina Hort. och Oalllsia repens L. 



Vid odling i växthus med riklig luftfuktighet utveckla de nedhängande och 

 ofta bågformigt krökta skottaxlarna hos dessa commelinacéer kraftiga, från nodi 

 utgående luftrötter. À vågräta stamled sitta de uteslutande å undersidan, å skott 

 åter, som utfört geotropisk uppåtkrökning [se Clark och Miehe], äro de företrädes- 

 vis lokaliserade till böjniugszonen och utgå från dess konvexa undersida. Rötternas 

 anläggniugsställen äro visserligen morf ologiskt bestämda genom bladfästenas läge, 

 men deras utveckling befordras genom krökningen, emedan de, som nämndt, ofta 

 visa sig vara endast å konvexbågarna förhanden. Utom betydelsen af böjnings- 

 momentet förtjänar att vidare undersökas, i hvad mån tyngdkraften samt ljus 

 och fuktighetsförhållanden medverka vid rotanlagens utveckling. Säkerligen spelar 

 belysningen en stor roll, i det att rötterna städse synas utvecklas å skuggsidan. 

 Detta kan särskildt tydligt iakttagas å CaV^ma-skott, som växa utefter lodräta 

 murytor. 



Hos en annan coramelinacé, Spironema fragrans Lindl., har Unger iakttagit 

 ett fall af rotbildning, hvilket också tarfvar ytterligare undersökning. Unger afbil- 

 dar nämligen (I, 394) ett afskuret Spironeina-s^koU, som, fastbundet vid ett gren- 

 stycke, fått under ett års tid utvecklas i fuktig luft. Nedre delen af ifrågavarande 

 skott var strax ofvan snittytan bågformigt krökt med nedåtvänd konvexitet. De 

 luftrötter, som utvecklats, sutto alla på konvexsidan af det krökta partiet. 



Med afseende på rötternas anläggning torde Spironema-siammen förhålla sig 

 på samma sätt som skottaxlarna hos Tradescantia- och Callisia-eirter. Att den ut- 

 sänder kraftiga, vid nodi insererade luftrötter omnämnes t. ex. af Fries. 



Samma iakttagelser, som ofvan beskrifvits, kunna göras å ännu andra com- 

 melinacéer. I Clarks arbete (I, 489, fig. 5) finnes sålunda afbildadt ett skott af 

 Cyanotis kewensis C. B. Clarke med nodala rötter, utgående från konvexsidan af det parti, 

 där den horisontala skottaxeln böjer sig geotropiskt uppåt. På samma sätt synas hos 



