74 



Otto Gertz 



Med dessa iakttagelser å Salix öfvereusstämmer Goebels försök med en afskureii, 

 bågböjd gren af Ligush um vulgare L., som, upphängd med konkaviteten uppåt, fick 

 utvecklas i fuktigt rum. Skottutvecklingen skedde här på följande sätt. Tvenne 

 knoppar utväxte å grenens nedåtvända (morfologiskt öfre) ända och jämte dessa 

 en tredje knopp, sittande på bågens konvexa öfversida vid krökningszonens bas. 

 Det skott, som framgick ur sistnämnda knopp, blef senare betydligt kraftigare än 

 de i grenspetsen befintliga, hvilka till följd af sin ställning kunnat väntas nå kraf- 

 tigare utveckling. Vid kulturförsök med raka Ligustrum-kVi&iax fann Goebel, att 

 nästan samtliga knopparna slogo ut. Det är sålunda, som Goebel anmärker, en 

 påfallande egendomlighet, att skottbildningen blef i det förut beskrifna försöket 

 inskränkt till grenspetsen och till bågens konvexsida (Goebel, X, 82, fig. 32). 



Det måste erkännas, att utvecklingen af ett särskildt kraftigt skott å bågens 

 uppåtvända konvexsida tyder på ett utprägladt inflytande af krökningsmomentet. 

 Det förtjänar emellertid att ytterligare undersökas, huruvida deiuia kraftigare skott- 

 utveckling städse sätter in på bågens konvexsida. Enhgt Wiesner (II, 685) förete 

 nämligen Ligusfrum-grenav tydlig epitrofi, i det att de på grenarnas ofvansida an- 

 lagda axillarknopparna städse befordras. Om det af Goebel använda Ligustrum- 

 skottet varit orthotropt eller plagiolropt och om det i senare fall blifvit så böjdt, 

 att den morfologiska öfversidan utgjorde bågens konvexitet eller konkavitet, därom 

 lämnar Goebel icke någon upplysning. Det är tydligt, att vid en närmare under- 

 sökning af detta fall de antydda synpunkterna måste tagas i betraktande. Beträf- 

 fande Ligustrum vulgare föreligga för öfrigt utförliga, af Wiesner (II, 689) anställda 

 undersökningar öfver ljusets, tyngdkraftens och korrelationens mellan olika gren- 

 generationer inverkan på stammens skottbildning. 



Ett annat försök öfver bågböjda stammars skottbildning har Goebel (X, 83, 

 fig. 33) utfört å Equisetum Schafneri. Stammen, som här når en längd af 2 — 3 

 dm., böjer sig ofta bågformigt nedåt till följd af belastningen genom skottspetsens 

 förgrening. Goebel iakttog, att vid böjning med uppåtvänd konvexitet undertryc- 

 kes bildningen af sidoskott från stammens basala nodi. Däremot uppträda skott 

 utefter det bågböjda partiet, å hvars öfre (konvexa) sida de sitta insererade. 



Med afseende på detta försök tillägger Goebel vidare: »Höchst wahrschein- 

 lich wirkt hier die Schwerkraft mit, hisofern als sie die Entwicklung der Seiten- 

 sprosse auf der Oberseite begünstigt ; es ist also experimentell näher zu untersuchen, 

 welcher Anteil an der besprochenen Wirkung der Biegung als solcher, der Schwer- 

 kraft, dem Lichte und vielleicht auch Korrelationsverhältnisseu zukommt. Jedenfalls 

 aber ist die Erscheinung insofern eine sehr auffallende, als hier ein radiär verzweig- 

 ter Spross durch Biegung zu einem dorsiventralen geworden ist.» 



En sådan undersökning har Equisetum Schaffneri erfarit genom Ludwigs, som 

 sammanfattat de viktigaste resultaten af densamma i följande hufvudpunkter: 

 »Welchen Einfluss hat die Konvexkrümmung? Sie wirkt fördernd, sobald die 

 Konvexseite so gelegen ist, dass die Seitensprosse, ohne Wachstumskrümmuugen 



