Om stamkrokningars orienterande inflytande pä anläggningen af tiirötter 77 



Frågan, huruvida stamorgan visa yttringar af morpliaesthesi me<l afseende 

 på skottbildniug eller utveckling af redan befintliga knoppanlag, får sålunda på 

 basis af meddelade försöksmaterial så besvaras: 



1) bågkrökniug synes i allmänhet medföra befordrad skottbildiiing å stammars 

 konvexsida ; 



2) verkningarna af morphaestliesi yttra sig här mera varierande och mindre 

 tydligt än vid bildningen af rötter. 



De karakteristiska bilder, som rotsystemet visar hos högre växter till följd af 

 sidorötternas anläggning å konvexsidorna af böjda moderrötter, återkomma vid 

 rhizoiders och myceliers förgrening. Noll (I, 413) undersökte ett antal blad- och 

 lefvermossor (Mnitim-, Hypnum , Funaria-, Dicranum- och Jungermannia-&Yter) och 

 fann härvid såväl rhizoidernas förgrening som förgreningen af bladmossornas protonema 

 följa med samma lagmässighet på konvexsidan, om moderorganet är krökt. Så långt 

 Nolls tillfäUiga iakttagelser räcka (I, 413, anm. 1), synes äfven å algthallomer konvex- 

 sidan vara till sin förgrening befordrad, hvarpå Noll anför som belysande exempel 

 Plocamium eoccineum Lyngb. var. angustifrons le Jol. I Nolls kulturer af svamp- 

 mycelier å gelatinplattor var samma förgrenings modus med största tydlighet för- 

 handen hos hyferna af Phycomyces nitens (Ag.) Kuntze och Rhizo2)iis nigricans Ehr. 

 Hos flera andra, till arten obestämda niycelier, som framvuxit i Nolls kulturer, var 

 förhållandet detsamma. Det visade sig härvid vara likgiltigt, om hyferna voro sep- 

 terade eller osepterade (Noll, I, 412 ff.; fig. 13). 



Mina egna undersökningar öfver morphaesthesiproblemet hafva icke sträckt 

 sig utöfver rot- och skottbildningen å krökta rötter och stammar. Jag inskränker 

 därför min redogörelse för de lägre växternas morpliaesthesi till en sammanställ- 

 ning af de mig bekanta fall, där en befordran af konvexsidaus förgrening synes 

 hafva hos kryptogama växtformer förelegat. 



Hvad först angår kärlkryptogamerna, har Goebel anfört en iakttagelse, som 

 torde beröra detta fenomen. Vid sin redogörelse för adveutivbildningar å afskurna 

 primärblad af PoJypodium aureum L. nämner han nämligen följande beträffande 

 de rhizoider, som här kommit till utveckling: ». . .an der Basis bildete sich eine 

 grössere Anzahl von Rhizoiden, an gekrümmten Höckern speziell auf deren konvexer 

 Seite.» (GoEBEL, VIII, 123, fig. 1, m). 



Rörande mossornas rhizoider föreligger, bortsedt från Nolls iakttagelser, en 

 undersökning af Bischopf, i hvilken rhizoidbildningarna ingående studerats i sitt 

 förhållande till yttre, närmast geotropiska inflytelser. Å Bischoffs figurer 9, 10 

 och 11 (pp. 126 — 128), hvilka noggrant återgifva rhizoidsystemets förgrening i de 

 undersökta kulturerna, synes tydligt, att rhizoiderna nästan undantagslöst utvecklats 

 ensidigt och från moderorganets konvexsida, om detta varit kraftigt omböjdt. 



