Om stamkrökningars orienterande inflytande på anläggningen af birötter 



79 



Ausnahme machten aber in diesen beiden Beziehungen diejenigen rhizoidentuhreu- 

 den Zellen von M. scalaris, welche keine Endzellen waren. Wegen der Lage der- 

 selben mussten die Rhizoiden selbstverständlich an der Seite angelegt werden, aber 

 ausserdem waren die Zellen gewöhnlich mehr oder weniger knielormig gekrümmt.» 

 (BoEGE, 1, 42; tab. II, fig. 38, c). 



Mougeotia har ytterligare undersökts i ett arbete af Paschek. Att döma efter 

 de figurer (I, figg. I— III), som meddelats, synas äfven Paschers iakttagelser leda 

 till samma uppfattning, att rhizoiderna undantagslöst anläggas å böjda niodercellers 

 konvexsida. 



De rhizoidala utväxterna â Sjnrogyj'a-trädar och å Mougeotia beskrifvas äfven 

 i en undersökning af Woycicki (I). Deras anläggning â böjda modercellers konvex- 

 sida framträder sålunda tydligt å följande, där lämnade afbildningar: figg. 2 (p. 594), 

 4 (p. 595) [Spirogyra] ; figg. 47 (p. 648), 48 (p. 649) [Mougeotia genuflexa Ag.]. 

 [Jämför också Knys i arbetet VI (454, 455, figg. 1, 2) meddelade undersökningar, 

 enhgt hvilka rhizoidbildningen å böjda Spirogyra-trädar befunnits bunden vid kon- 

 vexsidan]. 



Med afseende på de otvan citerade fall, hvilka anförts såsom exempel på 

 konvexsidig förgrening hos icke väfnadsbildande organismer, har Nordhausen gjort 

 en synpunkt gällande, som synes vara ägnad att ställa förhållandena i annan 

 dager. Nordhadsen (II, 628 ft'.) räknar nämligen med den eventualiteten, att huf- 

 vudaxelns krökning icke är orsaken till, utan i stället följden af gren bild ningen. 

 Ett stöd för denna uppfattning finner Nordhausen i sin undersökning öfver mono- 

 siphona alger (I, 402), i hvilket arbete han sökt visa, att en lateral förgrening 

 måste på grund af det rådande hydrostatiska turgortrycket leda till mekanisk krök- 

 ning af modercellen, hvarvid bågens konvexitet sammanfaller med sidogrenens 

 ansatsyta. Betingelsen härför är endast, att sidoaxelns genomskärning icke för 

 mycket afviker från hufvudaxelns. 



Härmed synes en utgångspunkt vara gifven för vidare behandling af före- 

 liggande tema. Om den kan blifva af betydelse äfven för studiet af rotsystemets 

 förgreningsförhållanden hos högre växter, torde dock kunna på goda grunder 

 betviflas, emedan grenbildningens mekanik i senare fallet är af helt afvikande 

 morfologi sk natur. 



