86 



Otto Gert! 



Bringas ett dylikt skott i horisoiitalläge, inträder, som bekant, i tillväxtzonen en 

 uppåtkrökning, hvilken härrör af befordrad tillväxt â undersidan geut emot öfver- 

 sidan. Denna befordran kan framgå antingen genom tillväxtretarderiug på öfver- 

 sidan eller genom tillväxtökning på undersidan. Hindras nu skottet att utföra sin 

 negativt geotropiska uppåtkrökning, därigenom att det utsättes för längdspänning, 

 uppträda i den tillväxande zonen antagonistiska spänningar, så att undersidan befin- 

 ner sig i tryckspänning, öfversidan i dragspänning. 



Framgår det horisontala tvångsläget därigenom att skottet inneslutes i ett våg- 

 rätt glasrör, resultera analoga spänningsförliållanden. Dragspänningen å öfversidan 

 blir likväl mindre framträdande eller uteblir alldeles, å undersidan råder äfven här 

 tryckspänning. 



Hvad beträffar spänningsförhållandena i mediant längdklufna skott, förhålla 

 sig de tvenne stamskänklarna på samma sätt som själfständiga skott och reagera 

 båda geotropiskt (Sachs, VI, 860 ff.; Jost, I, 518 ff.). Äfven vid horisontalt tvångs- 

 läge råda i bägge hälfterna samma förhållanden som i intakta skottaxlar. Öfversidan 

 försättes sålunda i dragspänning, undersidan i tryckspänning. 



Lider ett radiärt byggdt organ skarp mekanisk omböjning, uppstår på kon- 

 vexsidan dragspänning, på konkavsidan tryckspänning. 



Ar åter krökningen af tropistisk natur, synes enhgt Pfeffer (III, 227 ; V, 668) 

 icke någon till antagonistiska spänningsförhållanden ledande turgorstegring inträda 

 å internodiernas konvex- eller konkavsida. 



BücHEES och Neüberts undersökningar hafva nu visat, att vid kamptotrofiska 

 reaktioner är skottets konvexsida homolog med öfversidan vid geotrofisk effekt. A 

 stambågar med uppåtvänd konvexitet summeras sålunda de kampto och geotrofiska 

 reaktionerna och gifva kraftiga utslag; vid nedåtvänd konvexitet åter. då dessa 

 verkningar äro antagonistiska, blifva de strukturella differenserna mellan öfver- och 

 undersidan mindre utpräglade, så att i vissa fall den kamptotrofiska, i andra fall 

 åter den geotrofiska reaktionen öfverväger. 



Vore rotbildningen å krökta stammars konvexsida en följd af de i kröknings- 

 zonen rådande spänningsförhållandena, borde man vänta, att vid uppåtvänd kon- 

 vexitet skulle rotbildningen vara på denna sida befordrad, vid nedåtvänd konvexitet 

 åter försvagad. Samtliga försök, som jag beskrifvit, hafva emellertid otvetydigt visat, 

 att detta icke är fallet. Tvärtom hafva förhållandena i de fall, som kunnat nog- 

 grannare analyseras, städse legat så, att rotbildningen visat sig vara befordrad å 

 krökta stamleds nedåtvända konvexsida. Vid uppåtvänd konvexitet iakttogos vis- 

 serligen i några försök rötter, som utgingo enbart från bågens konvexsida, men 

 dessa voro städse mindre kraftigt utbildade. Merendels hade de å krökningszonen 

 insererade rötterna förskjutits till de neutrala flankerna och någon gång till och 

 med till konkavsidan. Anmärkningsvärdt är också, att den konve.'csidiga rotbild- 

 ningen inträdde såväl vid mekanisk som vid tropistisk krökning på fullkomligt 

 öfverensstämmande sätt, oaktadt spänningsförhållandena i moderorganet äro i 



