Om stamkrökiiingars orienterande inflytande på anläggningen af birötter 



89 



i öfvereusstätniiielse med de resultat, som Urspkung erhållit, förklaras däraf, 

 att det i Peeins försök icke såsom i Ursprungs varit fråga om undertryckta auto- 

 tropiska eller geotropiska reaktioner. I stället berodde förhållandet därpå, att angrän- 

 sande rotpartier utgjort ett rent mekaniskt hinder tor tjocklekstillväxten å den 

 konkava sidan. ^ 



De anatomiska undersökningar, som jag själf anställt öfver böjda rötter, stödja 

 sig icke på så omfattande material, som vore önskvärdt I det stora hela hafva 

 de ledt till bekräftelse af Ciesielskis och Knys uppgifter. Särskildt i mina försök 

 med Vicia Faba-rötter iakttog jag, såsom redan framhållits i den publicerade delen 

 af detta arbete (Gertz. V, 18), att en icke sällan starkt framträdande ansvällning 

 gjorde sig gällande å krökningszonens konvexsida. Denna ansvällning var oberoende 

 af krökningsplanets läge i rummet och kom äfven å längdklufna rötter tydligt till 

 uttryck, om dessa voro kraftigt om böjda. 



Att anatomiska differenser bestå mellan rotbågars konvex- och konkavsida, 

 har äfven iakttagits af Nordhausen (II, 627). Han kommer dock efter noggrann 

 pröfning till det resultat, att något orsakligt sambaud icke förefinnes mellan sido- 

 rötternas anläggning å krökta moderrötter och de anatomiska förhåUanden, som råda 

 i krökningszonen. 



Büchers undersökningar synas endast hafva utförts å krökta skott. I alla 

 händelser finnes icke i ifrågavarande arbete omnämndt, att han å rotbågars kon- 

 vex- och konkavsidor påvisat några anatomiska olikheter, som öfverensstämma med 

 de i böjda skottdelar rådande. Måhända göra sig heller icke hos rötter några där- 

 med fullt analoga gällande. 



Bortsedt från Hibbards iakttagelser, enligt hvilka spänning af rötter i längd- 

 axelns riktning har till följd, att deras mekaniska väfnader till någon ringa grad 

 ökas, hafva de enda undersökningar, som föreligga öfver längdspända rötters ana- 

 tomi, utförts af WiLDT. Sistnämnde forskare utsatte tillväxande rötter för kraftig 

 spänning i längdriktningen, och hans försök resulterade däri, att rötterna antogo en 

 afvikande anatomisk struktur. Centralcylindern var nämligen mera sammandragen 

 och kompakt, och hela väfnadsanordningen i roten svarade mot de stegrade anspråk, 

 som under gifna förhållanden ställdes på dess dragfasthet. Wildt kunde på detta 

 sätt experimentellt inducera samma heterorhizi hos rotsystemet (dragrötter och ab 

 sorptionsrötter), som enligt Tschirch normalt uppträder hos vissa växter. Wildïs 

 undersökningar hal'va fullständigats och i vissa punkter korrigerats af Flaskämper. 



Den följande diskussionen har ägnats åt rötters spänningsförhållanden, såsom de 

 te sig under normala förhållanden samt huru de förskjutas, när rötter hållas i hori- 



' Peein lät unga groddplantora rötter till en del utvecklas inom trånga glasrör. Därvid ute- 

 blef tjocklekstillväxten lokalt å ifrågavarande ställen, så att roten, efter glasrörsförbandens aftagande, 

 visade ett egendomligt utseende med omväxlande tunna och förtjockade partier. Prjsins figurer 

 erinra lifligt om de deformationer, som rötter af B)-assica Rapa \j. lida under inverkan af Plasino- 

 cHophora Brassicœ Woe. En jämförelse med Tubeufs figur 291 (I, 541) visar detta tydligt. 



Limds Universitets Årsskrift. N. F. Afd. 2. Bd lu. V2 



