Om stamkrökningars orienterande inflytande på anläggningen af birötter 



91 



drag- och tryckspänningens lokalisation. Bortsedt från detta fall, hvilket kunde 

 betraktas som en parallell till stammars kamptotrofism, skulle, för så vidt den af- 

 görande faktorn vore att söka i moderrotens spänningstillstånd, olikheter göra sig 

 gällande vid sidorotbildningen å rötter i liorisontalt tvångsläge. Mina undersök- 

 ningar öfver längdspända eller i glasrör vuxna, horisontala rötter hafva icke gifvit 

 resultat, som fullt inkastfritt bevisa, att under sådana förhållanden en oliksidig 

 anläs'gning af rötter kommer till stånd. Man kunde visserligen betrakta solxi en 

 geoti'ofisk verkan deras öfvervägande anläggning på rotens undersida i försöken 

 med Zea Mays. Man borde emellertid då också vänta, att det, liksom vid de 

 yttringar af morphaesthesi, som undantagslöst inträda å krökta rötter, vore för 

 horisontala rötter genomgående, att deras sidorötter lokaliserades på detta sätt. Men 

 frånsedt Zm-försöket, som torde kräfva ytterligare undersökning, stödes denna upp- 

 fattning icke af några empiriska fakta. Tydligen kan ett afgörande utslag endast 

 fällas vid eliminering af ensidig tyngdkraftsverkan å klinostaten. Då sådana försök 

 ännu icke blifvit med .Zm-rötter utförda, har man att räkna med möjhgheten, att 

 den befordrade sidorotbildningen å moderrötters undersida icke stått i samband 

 med tyngdkraftsverkan, utan vore en yttring af andra orsaker, såsom fuktighetsdif- 

 ferenser, ohkhet i lufttillförsel i mediet eller eventuellt belysning af öfversidan, 

 faktorer, hvilka vid rötters förgrening spela en betydande roll såsom orienterings- 

 retningar. Särskildt kunna verkningar af fuktighetsdifferenser här icke anses hafva 

 varit uteslutna. Att sidorotbildningen i sådant fall reduceras eller undertryckes å 

 den starkare transpirerande sidan får betraktas som bevisadt genom Noedhausens 

 iakttagelser (se det följande). Till dess ytterligare undersökningar föreligga, får 

 fallet Zea icke tillmätas någon beviskraft, som berättigar till antagande af geotro- 

 fiskt inducerad ensidighet vid rotförgrening. 



Sedan min undersökning resulterat i denna uppfattning, har jag icke vidare 

 fullföljt frågan om morphaesthesifenomenets samband med rötters spänningsförhål- 

 landen, emedan empiriskt underlag för vidare diskussion saknades. Att orda om 

 de förhållanden, som vid kombination af kampto- och geotrofiska verkningar skulle 

 gjort sig gällande med afseende på rötters förgrening, är sålunda meningslöst, då 

 det först kräfves att säkert fastställa, om tydhga sådana yttringar komma hos röt- 

 ter till uttryck. 



Frågan, huruvida det finnes ett närmare samband mellan morphaesthesiföre- 

 teelserna och de spänningar, som råda mellan moderrotens cellkomplexer, har emel- 

 lertid vidare utvecklats af Noedhausen (II), som, stödd på några experimentellt 

 vunna fakta, trott sig komma till det resultat, att ett sådant samband verkligen 

 förefinnes. Nordhausens forskningar öfver denna sida af problemet ligga delvis 

 på ett annat plan än de undersökningar, jag själf anställt. Att spänningsförhål- 

 landen äro afgörande, sökte Nordhausen experimentellt grunda genom iakttagelser 

 öfver sidorotbildningen hos rötter, hvilkas spänningstillstånd modifierats genom en- 

 sidig afdunstning eller förändrats till följd af ensidig lädering. Nordhausen har 



