92 



Otto Gertz 



sålunda visat (II, 607 ff.), att om sår ensidigt anbringas å rotens tillväxtzon (genom 

 frätning med lapis, bränning, tvär- eller längdinsnitt) och den krökning, som till 

 följd häraf skulle inttädt å ifrågavarande ställe, förhindras, uppkomma sidorötter å 

 den midt emot sårstället belägna sidan, rötter, som genom sin krnftiga utbildning, 

 sin längd och sitt tidigare frambrytande ur moderrotens parenkym visa befordran 

 gcnt emot de normala sidorötterna. Särskildt å sådana ställen, som voro sparsamt 

 besatta med rötter, var deras lokala befordran i ögotien fallande. 



Nordhausens andra grundförsök (II, 615 ff.) var att utsätta rötter för ensidig 

 transpiration och genom den härvid framkallade nedsättningen i vattenhalt minska 

 deras turgorspänning. Såsom särskildt lämplig visade sig härvid följande försöks- 

 anordning. Rötterna monterades i sin fulla längd å gipsklotsar, genomdränkta med 

 vatten och belagda med fuktadt filtrerpapper, och fästes vid dessa medelst linne- 

 band. För fullständig kontakt med filtrerpapperet omvecklades det hela med en 

 tunn strimma af Raphia-hast. Eventuella böjningar hos försöksroten förhindrades 

 vidare därigenom att roten fästes med gelatin vid det yttersta filtrerpappersskiktet. 

 Objekten anbragtes därefter i snedt uppåtriktad ställning mot väggen af en flat, 

 med vatten beskickad skål, så att filtrerpapper och gipsblock ständigt höllos fuk- 

 tade, och det hela ställdes i en hög, öppen glascylinder. Som resultat framgick, 

 att vattensidan utvecklade tätt sittande rötter, den motsatta sidan blott få, eller ock 

 uteblef sidorotbildningen här helt och hållet. De fullkomligt raka moderrötterna i 

 dessa försök företedde sålunda samma förgreningsbild som krökta rötter å omböj- 

 ningszonen. Transpirationssidan hos de förra motsvarar de senares konkavsida. 



Att differenser i vattenhalt förefunnits å rotens yttre och inre sida vid denna 

 Nordhausens försöksanordning, är uppenbart. Härmed harmoniera också Kraus' 

 (III, 39) och Pollocks (1, 46 ff.) iakttagelser, enligt hvilka en geo- eller traumatro- 

 piskt böjd rot visar på konvexsidan större vattenhalt än å konkavsidan (0,08 ända 

 till 1 ,9 procent till förmån för den förra). ' 



Genom de båda här beskrifna försöken har Nordhausen sålunda visat, att 

 ensidig förgrening af rotsystemet kan konnna till stånd, äfven om krökningar ute- 

 slutas. Vid jämförelse mellan spänningsförhållandena hos de ifrågavarande, raka 

 rötterna och spänningstillstånden i mekaniskt eller tropisliskt krökta rötter kommer 

 Nordhausen till följande uppfattning af morphaesthesien (II, 623 ff.): 



»Ein Vergleich der beiden Krümmungsarten . . . lehrt, dass an gleichen 

 Krümmungsstellen die Spannungszustände der Rinde entgegengesetzte Vorzeichen 

 aufweisen, die des Zentralzylinders dagegen gleich lauten, d. h. negativ auf der 

 Konvex-, positiv bezw. 0 auf der Konkavseite sind. Da das Verhalten der Neben- 

 wurzeln aber bekanntlich bei beiden Krümmungen in bezug auf die äussere Form 



" I samband liärnied står kanske Hofmeisters iakttagelse, att öfre liälften af iippåtböjda 

 unga grenar har större specifik vikt än den undre liälften. På analogt sätt har Gelesnoff sökt 

 förklara grenarnas epi- och hypotrofi hos vedväxter. Hos sådana träd, hvilkas märg ligger under 

 tvärsnittets geometriska centrum, skulle vattenhalten i den undre hälften vara större hos de hypo- 

 trofa tvärtom. 



