6 



Victor Berglund 



data och dokument, stundom äfven något porträtt af den döde, hvilket dock varit 

 föga till nytta, då man ju i de flesta fall återfunnit endast ett mer eller mindi'e för- 

 multnadt skelett. 



Den frågan bar så småningom framkommit: Kan man från skallen sluta sig 

 till en människas utseende under lifstiden, och finnes det några bestämda för- 

 hållanden mellan en persons ansiktsdrag och bans skallekouturer? I analogi med 

 hvad man funnit vid studiet af bortdöda djurarter, och hvad man har rätt att 

 sluta sig till från anatomien, är man berättigad till ett dylikt a prioristiskt antagande. 

 Naturligtvis måste ett människokranium återge bilden af en människa under ena- 

 handa tillvägagångssätt som vid djnrrekonstruktionen. Men därvid har man ej 

 velat stanna. Gifvetvis har man velat försöka finna det individuella, det för 

 personen i fråga karaktäristiska i ansiktsdragen. 1 sådant syfte hafva under de 

 senaste fyra à fem decennierna åtskilliga forskare varit sysselsatta med studier öfver 

 mjukdelsförhållandena å hufvudet, hvilka studier gifvit till resultat, att man nu med 

 tämligen stor säkerhet kan identifiera skelettresterna, enkannerligen kraniet, af en 

 person, äfven om man ännu måste medgifva ett vidlyftigt spelrum för fantasien 

 och ett rätt stort godtycke åt den personliga uppfattningen af detaljer. 



En af märkesmännen på detta område af den anatomiska forskningen är H. 

 Welcker, som gjort sig känd särskildt genom undersökningar angående äktheten af 

 Schillers, Kants och Rafaels skallar. Redan 1867 ^ gjorde Welcker en del under- 

 sökningar för att utröna, buruvida en dödsmask, som antogs vara Dantes, verkligen 

 kunde vara tagen på honom, och kunde framlägga ett positivt resultat. År 1875 

 offentliggjorde Schaffhausen en undersökning öfver Shakespeares dödsmask ^. Kupffer 

 och Bessel-Hagen undersökte år 1880 skeletter i en kista, som förmodades innesluta 

 filosofen Immanuel Kant, och kunde med tillbjälp af en dödsmask och efter en 

 del mätningar å skallen konstatera, att man här verkligen hade att göra med den 

 store tänkarens kvarlefvor. Ofverensstämmelsen mellan skallen och dödsmasken 

 lär i detta fall varit särskildt påfallande. Welcker har sedan kontrollundersökt 

 ifrågavarande skalle och dödsmask samt visat, att det förefanns en utomordentlig 

 kongruens mellan dem. 



Af synnerligen stort intresse och af grundläggande betydelse äro Welckers 

 undersökningar på »Schillerskallen» . Welcker har vid sina forskningar gått analytiskt 

 tillväga och bar från en gifven profil eller ett porträtt sökt att finna det därtill 

 hörande kraniet. Genom mätningar bar han konstaterat, att hudhnjen på en buf- 

 vudprofil befinner sig i ett bestämdt läge i förhållande till den därunder liggande 

 ben- eller skelettprofilen. 



Welcker bestämde nio punkter på hufvudet för sina mjukdelsmått och under- 

 sökte för dessa 13 manliga individer. Genom nämnda punkter bar ban sedan 

 dragit en konturlinje, inom livilken respektive kranier skola kunna inpassas. För 

 de olika måtten har han erbållit följande medelvärden : 



^ Jahrb. der Deutschen Dante-Gesellschaft I. 



^ Jahrb. der Deutschen Shakespeare-Gesellschaft Bd X. 



