studier öfver ansiktsprofilens förhållande till kranieprofilen 



9 



framkommo emellertid välgrundade tvifvelsniål på konstnärens ärlighet och strängt 

 vetenskapliga tillvägagångssätt vid arbetets utförande, hvilka i ej obetydlig grad 

 förringade värdet af His' samvetsgranna arbete. Betrâiïande värdet af en döds- 

 mask för identifiering af ett kranium har Froriep, med stöd af ganska ingående 

 undersökningar, gjort en del uttalanden af negativ karaktär. Han framhåller sär- 

 skildt, att ansiktsdragen under själfva gipsafgjutningen så påfallande vanställas 

 genom ett förstärkande af likfysionomien och en förskjutning af munpartierna, att 

 man endast med utomordentlig kritik och försiktighet får grunda sin uppfattning 

 på och draga sina slutsatser af en dödsmask, då det gäller att framleta den dödes 

 kvarlefvor. 



Den metod, som Welcker kommit fram med och soua ytterligare förbättrats af 

 His i syfte att identifiera berömda mäns jordiska lämningar, skulle snart få en 

 annan användning. Från det, att metoden varit till nytta vid analyser af före- 

 liggande fakta, började man använda densamma för att på kranier af i långt svunna 

 tider afdöda konstruera fram typer och fysionomier. Kollmann och Büchly voro 

 de första, som förelade sig ett dylikt arbete, i det de, år 1898, sökte framkoustruera 

 ansiktstypen efter en skalle, som anträffats på bottnen af Neuenburgersjön vid 

 Auvernier, och hvars ålder uppskattades till 4 å 5,000 år. Liksom His ville de 

 emellertid först komplettera och kontrollera förut funna mjukdelsmått och under- 

 sökte för den skull mjukdelsförhållandena å hufvudet af 28 lik. De kommo också 

 till det resultat, att skillnaden i mjukdelstjockleken betingades af ålder, kön och 

 näringstillstånd. Vissa detaljer, tänder och suturer, å kraniet hade låtit förmoda, 

 att det tillhört en kvinna på omkring 25 år. Vid rekonstruktionen begagnade man 

 sig därför af medelvärdena från mätningar på 8 välnärda kvinnliga individer i åldern 

 20 — 30 år, i det man på kraniet, å samma punkter, där mjukdelsmåtten tagits, 

 utplanterade små gipspyramider af en höjd, som motsvarade de vid förut nämnda 

 undersökning funna medelvärdena, och sedan utfyllde mellanrummen med något 

 plastiskt ämne (lera). Försöket resulterade i en porträttbyst, som i sin enkla skönhet 

 bär ett tydligt vittnesbörd om, att kvinnotypen för 5,000 år sedan var ganska lik 

 den nuvarande. Kollman hade på vissa grunder, som här ej behöfva angifvas, 

 ansett sig vara berättigad antaga, att människoraserna under denna tid ej märkbart 

 förändrat sig, vare sig i fråga om skelett eller mjukdelar, och sammanfattar sina 

 rön fran undersökningarna i följande punkter : 



1. Ärftlighetslagen : Hvarje människoras ärfver sina särskilda egendomligheter 

 i fråga om kroppsbyggnad. 



2. Lagen om rasernas persistens: Hvarken raserna eller deras varieteter hafva 

 sedan den neolitiska perioden förändrats i fråga om rasanatomiska egenheter. Af- 

 vikningar hafva framkallats endast genom korsning. 



3. Den till rekonstruktionen använda skallen företedde inga tecken på bland- 

 ning med en annan ras eller tn annan varietet. 



4. Skelettet är fundament för mjukdelarna, i all synnerhet är ansiktsskelettet 

 fundament för rasens physiognomiska karaktär. Denna sats hafva de anatomiska 



Lunds Uiuvcrsitets ÅrssknfD. N. F. AtJ. 2. Bd 111. 2 



