studier öfver ansiktsprofilens förhållande till kranieprofilen 



23 



Vid fotograferingen såväl som mätningarna har jag assisterats af min broder 

 röntgenteknikern och finmekanikern Gustaf Berglund. 



Röntgenfotograferingen har tillgått på följande sätt. Personen ifråga har pla- 

 cerats på ett bord i sidoläge se fig. n:r 1, med ett underlägg för hufvudet, som väl 

 motsvarat afståndet mellan hals och skuldra, så att hufvudet kommit i noga afvägt 

 horizontalläge. Fotografiplåten, storlek 18X24 cm. med förstärkningsskärm inlagd 

 i en pappkasett har inskjutits mellan hufvudet och underlaget, hvarefter hufvudets 

 sagittalplan noga inställts i horizontalläge. I hufvudets mediala sagittal plan har 

 placerats ett precitionsskjutraått inställdt på 

 10 mm. Röntgenröret, som i allmänhet haft 

 ett afstånd från hufvudet af c:a 90 cm. har 

 med antikatoden varit inställdt vinkelrätt 

 öfver profilen af ansiktets midtparti. Se 

 fig. n:r 2. Expositionstiden har varierat mel- 

 lan 1 och 5 sek. beroende på rörets olika 

 karaktär. Plåtarna hafva framkallats på 

 vanligt sätt. 



Af den vid hvarje fotografering i hufvudets sagittala plan inplacerade passaren, 

 som varit ställd på 10 mm., har man å plåten erhållit en bild, hvars mått sedan 

 tjänat som konstant vid reduktionsräkningarne. Dessa 

 äro utförda af amanuensen vid astronomiska obser- 

 vatoriet i Lund fil. lic. O. A. Åkesson. 



Jag har indelat mitt material, hundra fotogra- 

 fier, däraf 80 män och 20 kvinnor i trenne grupper 

 efter näsans form. A-gruppen omfattar 22 män och 

 6 kvinnor, med en böjd, krokig konvex näsprofil. 

 B-gruppen 30 män och 9 kvinnor med en utpräglad 

 uppnäsa med något konkav näsryggslinje och C- 

 gruppen 28 män och 5 kvinnor med rak näsprofil. 

 Det har rätt ofta stött på svårigheter att bestämma, 

 om en och annan typ skulle hänföras till ena eller 

 andra gruppen, och en del fall skulle helt säkert lika 

 gärna kunnat tillhöra den ena som den andra gruppen. Sålunda kan en uppnäsa 

 mången gång förete en lätt konvex böjning och en rak näsa äga en konkav näs- 

 ryggskontur. Jag har därför vid min gruppindelning äfven tagit hänsyn till näsans 

 storlek och särskildt afståndet på näsroten till nässpetsen. Ett proportionsvis kort 

 afstånd mellan sistnämnda punkter äfven om näsryggen företett en tydlig krök- 

 ning, har bestämt typen för gruppen B. hksom ett långt afstånd mellan ifråga- 

 varande båda punkter med en tydlig konkavitet i näsryggsprofilen fört typen till 

 C. Gifvetvis kan det här vid dylika gränsfall bhfva fråga om ett rätt stort god- 

 tycke, något som dock i ej så ringa grad neutraliserats eller begränsats af det för- 

 hållandet, att vi varit två vid bedömandet och gruppdelningen. 



