62 



Victor Berglund 



Af synnerligen stort intresse vore det gifvetvis att få se, huruvida resultaten 

 af denna undersökning skulle kunna äga något värde äfven för andra folkraser än 

 de moderna skandinaverna eller germanerna, och om man genom användandet af 

 dessa mått skulle kunna å kranier af andra raser framskapa de respektive ansikts- 

 typerna. A priori har man rätt att vänta sig detta och att således dessa rajukdels- 

 mått, som här visat sig så konstanta i förhållande till skelettet hos germaner också 

 skola vara det för exempelvis den gula rasen och för utdöda raser. Intresset för 

 rekonstruktionen har ju också innerst varit bundet vid studiet af förhistoriska 

 skelett och skelettrester. 



Genom tillmötesgående och hjälp af professor Fürst har det lyckats mig att få 

 fotografier af kranier från en del olika raser och äfven af den af Boule i ett utförligt ar 

 bete beskrifna fossilmänniskan från La Chapelle aux Saints, h vilket arbete Schwalbe 

 sedermera kritiskt refererat. Särskildt detta kranium har varit föremål för ingående stu- 

 dier, och man har bland annat tvistat om näsformen. Sen gammalt är man ju också 

 på vissa grunder benägen att tänka sig urmänniskorna försedda med platta intryckta 

 näsor af relativt liten längd. På La Chapelle kraniet saknas båda näsbenen se fig. 25. 

 De båda processus frontales af öfverkäksbenen äro emellertid synnerligen kraftiga 

 och förete i sin öfre begränsning en lätt konvexitet. Rummet mellan pannbenet 

 och dessa båda senare benpartier har säkerligen utfyllts af ett par kraftiga näsben 

 som ex. analogia med hvad man kan konstatera på nu lefvande, måste hafva före- 

 tett en konvex ytterkontur. Den vinkel som de tänkta näsbenen ha bildat mot 

 profillinjen har också varit ganska stor närmast omkring 40^. Följaktligen har man 

 med största sannolikhet haft en böjd näsa och på grund af apertura piriformis stor- 

 lek och form en ganska stor sådan. På fig. 25 har jag försökt att i plan rekon- 

 struktion och efter så väl genomsnitts som maximimåtten för öruTiäsorna framställa 

 ansiktskonturerna, hvilka dessutom åskådliggöras i en silhuett efter normala genom- 

 snittsmåtten för de böjda näsornas grupp. Både Boule och Schwalbe hafva också 

 velat tänka sig en örnnästyp för La Chapelle aux Saints mannen. Intrycket af 

 örnnäsa förtages visserligen i någon mån genom de tjocka läpp- eller munpartierna, 

 men säkerligen har typen mera liknat de nu lefvande indianstammarne än negrer 

 eller mongoler. 



Kinestypen framträder synnerligen väl på fig. 26. Här har jag efter näs- 

 bensvinkelns storlek, ansett mig böra använda måtten för uppnästyperna. Näs- 

 benen äro relativt långa men svagt utvecklade samt obetydligt framskjutande. För 

 silhuetten har jag användt mig endast af medelvärdena hos B-gruppen. Och 

 dessa låta tydligt kinesprofilen framträda. På kraniet i profil är det ju egentligen 

 endast öfvergången mellan pannan och öfre an siktspartiet som afviker från ger- 

 manskallen. Det långdragna obetydligt framskjutande näsbenet bildar mot den 

 svagt konvexa pannbenskonturen en lätt konkav båge, hvilket i mjukdelarna måste 

 återspeglas i en ännu svagare konkavitet i profilbilden. Öfverläppens relativa större 



