66 Victor Berglund 



tjocklek hos uppnästyperna gör sedan att näsan kommer att te sig ännu mindre 

 och på grund af den stora ansiktsbredden tämhgen platt. Apertura piriformis är 

 pä grund af näsbenens längd och ställning ganska liten, incisura nasalis är föga 

 markerad och som följd liäraf blir nässpetsens ytterkontur gnnska trubbig. Å fig. 31 

 har jag intecknat en profilbild efter H. v. Eggehngs mått å kineser för jämförelse 

 med den efter mina mått framkomna. 



En snarlik bild erbjuder grönländaren fig. 27, Mongoltypen med de platta 

 långdragna näsbenen är här väl markerad. Dock är incisura nasalis större än hos 

 kinesen och som följd häraf blir näsan något 

 mera framskjutande. Här föreligger en viss 

 grad af prognatism, hvilket skulle betingat 

 ännu mera framskjutande läppar under för- 

 minskning af näskonturen, något som emeller- 

 tid reduceras af det förhållandet att spina 

 nasalis anterior så godt som saknas. Måttet 

 N:r 8 har här fått ett något för djupt läge, 

 däraf den kanske något för långa öfverläppen. 



Fig. 28 anger förhållandet mellan skelett 

 — och injukdelsprofilen hos en malaj. Typen 

 eller skalleprofilen utgör ett mellanting mellan 

 kinesen och grönländaren och mjukdelskon- 

 turen återspeglar detta. Näsbensvinkeln är större 

 än hos de båda förutnämnda, hvilket resulterat 

 i en något starkare utvecklad näskontur. Öfver- 

 läppen skulle här möjligen kunnat förlängas i 

 någon ringa grad. 



En utpräglad uppnäsa finna vi hos 

 australnegern flg. 29. Hela nässkelettkonturen 

 från sutura nasofrontahs till spin. nas. anterior 

 är i jämförelse med det öfriga ansiktsskelettet 

 synnerligen hopträngd och kort. Näsbenen äro 

 korta, näsbensvinkeln liten, incisura nasalis 

 svagt markerad, hvilket allt gifver vid handen, 

 att en synnerligen kort näsa förefunnits. De 

 stora kraftiga tänderna, den svagt tillbakasluttande men kraftiga hakan vittna 

 däremot om ett stort och väl utveckladt läpparti. 



A lappkraniet fig. 30 finna vi ett litet ansiktsskelett, men näspartiet är pro- 

 portionsvis väl utveckladt med långa svagt konvexa näsben och en starkt markerad 

 djup incisura nasahs. Näsbensvinkeln är också relativt stor. Säkerligen har här 

 funnits en dominerande, böjd näsa och insänkt munparti, närmast ett fågelansikte. 

 Här har jag med fullt fog användt genomsnittsmåtten för grupp A. eller örnnäsorna. 

 Gifvetvis framträda raskaraktäristiska tecken på dylika silhuettbilder ej så tydligt 



Fig. 31. 

 Kines enl. Eggeling. 



