En av den levande materiens mest karakteristiska egenskaper är dess förmåga 

 att besvara förändringar i den omgivande milien'n med s, k. reaktioner. Hela livet 

 kan anses vara sammanfattningen av alla dessa mer eller mindre komplicerade re- 

 aktioner, och ett sedan gammalt med största intresse omfattat kapitel i fysiologien 

 är just studiet av organens och organismernas retbarhet. 



Ett av målen för fysiologiens fysikaliska del är att finna sambandet mellan 

 denna milieuiöYänåving-retnmg och effekten reaktionen. I den mån det är möjligt 

 att för denna verkan och återverkan mellan milieu och levande matei'ie finna enheter, 

 varigenom de kunna mätas och sålunda uttryckas i siffror, framställer sig frågan 

 om det kvantitativa sambandet mellan dem. En sådan möjlighet erbjuder sig bl. a. 

 för sambandet mellan ljusretning och fotelektriskt svar på enukleerade ögon. Det 

 retande ljuset kan angivas såväl i s. k. fotoiuetriska enheter som i absoluta ener- 

 getiska och för det fotelektriska svaret ligga enheterna volt och watt nära till hands. 

 Dessutom erbjuda enukleerade ögon från kallblodiga djur t. ex. grodor genom sin 

 stora härdighet att kunna leva isolerade från kroppen ett lämpligt organ för mät- 

 ningar av ovan antydda slag. 



I det följande skall redogöras för en granskning av, i vad mån några 

 matematiska formler representera sambandet mellan ljusretning och fotelektriskt 

 svar på isolerade grodögon. De härför använda observationsserierna äro häm- 

 tade ur litteraturen. Granskningen har tillgått så, att man under förutsättning 

 av en viss formels giltighet genom minsta hvadratmetoden bestämt formelns kon- 

 stanter ur observationerna och därefter med tillhjälp av dessa konstanter ut- 

 räknat de värden på observationerna, vilka givas av den ifrågavarande formeln. 

 Den omständigheten, att våra beräkningar utförts med minsta kvadratmetoden, 

 bygger på den förutsättningen, att det vid varje observation eller mätning lå- 

 dande felet är beroende av slumpen. Inom t. ex. fysiken äro i allmänhet dessa 

 fel observations fel, eller tydhgare uttryckt, bland de fel, som bero av slumpen, äro 

 de störst, som äro grundade i vår egen oförmåga till exakt avläsning. Just den 

 omständigheten, att dessa fel bero av slumpen, gör, att de vid ett stort antal obser- 

 vationer och med kännedom om de lagar, som behärska en slumpfördelning, kunna 

 beräknas. — Inom fysiologien torde förhållandena vara annorlunda. Beträffande 

 mätningar av fysiologiska företeelser äro nämligen av allt att döma icke observa- 



