6 



A. Westerlund 



T den absoluta temperaturen och 



c och C äro konstanter, 

 c är = 1,46; 6' == 0,896. 10~'" gramkalorier per sekund från en yta av 1 cm^. Tempe- 

 raturen i den varmaste delen av det positiva kraterkolet anses vara 4000" absolute. 

 Genom reduktionsfaktorer, som bero på, att endast en del av kraterarean använts, 

 att den i spektroskopanorduingen ingående kollimatorlinsens viukelapertur varit liten, 

 samt att en del av ljusenergien absorberas i linssysteraet, förminskas de urspruughgen 

 ur Wien's formel beräknade värdena till 



H^^^^ =22'è (lithium-linje) 

 ^^^^^^= 277 (hlhium linje) 

 i/, „ = 379 (natrium-linie) 



/. = 0,690 ^ ' 



Ur dessa värden beräknas energien i de tvenne spektraldelarna till 



f/ X = (blått ljus) 9,36. 10""* gramkalorier per sekund och 



= 0,460 

 X 0,590 



JH dX — (grönt ljus) 30,50. 10~' gr.-kal. per sekund. 



X = 0,497 



Dessa båda ljusenergier kunde efter behag försvagas genom diafragmata med olika 

 stora, omsorgsfullt uppmätta centralöppningar, 10 gånger i regelbunden gradering 

 från 1 till 10~^. — De fotelektriska svaren hava angivits eller kunna lätt omräknas 

 i milli- eller mikrovolt. 



I sammanhang med frågan om variationsbredden för retningen torde en skatt- 

 ning av de gränser vara av intresse, inom vilka den ljusenergimängd i naturen 

 varierar, som utlöser synförnimmelser hos en människa. De ljusstyrkor, scm i 

 naturen träft'a oss ligga ungefär mellan en stjärnas av sjette storleken och solens 

 i zenith på klar himmel. Den energi, som en stjärna av sjette storleken sänder in 

 i vårt öga skattas ^ till ungefär 10'^° erg pr sekund. Belysningen av en yta, på 

 vilken direkt solljus faller, angives vid en viss latitud ega en intensitet av 288000 

 meterljus, motsvarande enligt Ångström bortemot 3.10^ erg pr cm^ och sekund. 

 Antager man pupillararean vid den härav åstadkomma Ijusadaptationen uppgå till 

 ungefär 0,07 cm", så blir den energi, som vid fullt solljus träffar vår näthinna, 2. 10^ 

 erg per sekund. De ljusretningar, som nå vårt medvetande, ligga sålunda mellan extre- 

 merna lO"'^" och 10^ erg d. v. s. den svagaste uppfattbara och den starkaste i na- 



' Zwaardemaker: Die physiologisch wahinehmbaien Energiewanderungen; Ergebnisse der 

 Physiologie; Fjärde årgången; Wiesbaden 1905. 



" Akehenius: Lehrbuch der kosmischen Physik; Leipzig 1903. 



