10 



A. Westerlund 



Resultaten av beräkningarne hava sammanförts i tabeller i slutet av skriften. 

 I tabellerna äro de beräknade värdena (*/ber.) vunna ur formeln 



där y är — det fotelektriska svaret, i millivolt eller mot millivolt proportionella 

 enheter, 



X den BniGGs'ska logaritmen för retningen 



den BRiGGs'ska logaritmen för retningströskeln och 

 Ic en proportionsahtetsfaktor. 



Av dessa äro och k obekanta och beräknas med minsta kvadratmetoden. 

 Efter bestämningen av dem uträknas med deras hjälp de sannolikaste värdena på 

 X (= iCber.) och y (= î/ber.), varvid 



där lA^ är — - summan av avvikelsernas kvadrater, n observationernas antal och q 

 de obekantas antal. 



Tabellerna äro illustrerade av figurer, indelade i två grupper. Den ena grup- 

 pen hänför sig till x och y ; den heldragna figuren i dessa figurer sammanbinda de 

 samhörande värdena på x\,er. och //ber.- De små cirklarna betyda de observerade «/-vär- 

 dena. Den andra figurgiaippen angiver sambandet mellan avvikelsen såsom ordinata 

 och observationens ordningstal som abskissa; de figurerna benämnas avvikelse- 

 polygouer. 



För en bättre förståelse av tabellerna och figurerna meddelas följande. Tabell 

 1 är hämtad från Waller. Under Xohs. återfinnas de logaritmiska värdena på 

 Waller's ursprungliga S (= stimuli); i kolumnen under ;/obs. stå de ursprungliga 

 i?-värdena (= responsa), tusen gånger förminskade. En blick på de figurer, som 

 illustrera tabellen, giver vid handen, att avvikelserna icke äro stora, men att de ut- 

 visa en »systematisk gruppering», på sådant sätt, att alla positiva awikelsei- ligga 

 för sig och alla negativa för sig, således icke blandade om varandra. 



För tabell 2 ligger tabell XXII (sid. 83 i avhandlingen) uti de Haas' skrift 

 till grund. I kolumnen under Xohs. befinna sig de logaritmiska värdena på de Haas' 

 godtyckliga retningsenheter 10* gånger förstorade. På figur 4 faller avvikelsernas 

 karakteristiska gruppering i ögonen. 



Tabell 3 behandlar observationer, som gjorts av Einthoven och Jolly. Dessa 

 författare meddela i sin skrift fyra stycken oftalmogram (fig. 11, 12, 13 och 14 i 

 deras avhandling), vilka utgöra fotelektriska svar på retningen med grönt ljus av 

 en viss tämhgen låg intensitet (enligt deras beteckning = 10^' I,„ där 1,, = 30,5. 10-* 

 gramkalorier per sekund) under olika långa exponeringstider, nämligen respektive 

 0,48; 1,12; 1,9 och 3 sekunder. Det retande ljusets energi blir då i de fyra fallen 



= A- [x—x^), 



A betyder avvikelsen (= ?/ber. — Vohs), 



E är varje observations medelfel, beräknat enligt formeln 



