Metodik. 



De i det följande framlagda undersökningarna hava företagits dels på levande, 

 dels på fixerat material. 



Vid undersökning av levande celler har jag vanligen använt ganska tjocka, 

 med rakkniv förfärdigade snitt, vilka inneslutits i vattenledningsvatten eller 5 % 

 rörsockerlösning. I de fall täckglas använts, stöddes dessa alltid av små täckglas- 

 skärvor eller kapillärstycken. 



Trots alla försiktighetsåtgärder inträder dock i följd av läderingen efter någon 

 tid i synnerhet i cytoplasmat icke ohetydliga förändringar, vilka även i mer eller 

 mindre hög grad beröra de oss här intresserande strukturerna. Med anledning 

 härav kontrollerade jag så vitt möjligt mina på levande material gjorda iakttagelser 

 genom att samtidigt studera snitt, som fixerats efter den av Lidpoess (1908) 

 beskrivna osmium-alkoholmetoden. 



Då jag genom flera års erfarenheter angående denna metod funnit det lämp- 

 ligt att i vissa hänseenden modifiera densamma, torde en detaljerad redogörelse för 

 det av mig använda förfaringssättet vara på sin plats. 



Denna metod grundar sig, som bekant på OsO^-gasens förmåga att hastigt 

 intränga och döda plasmat, utan att några deformationer där hinna inträda. Ju 

 starkare »osraiumsyra» man använder, desto bättre resultat bör man naturhgtvis 

 kunna vänta sig, något som vid en jämförande undersökning med olika starka 

 osmiumsyrelösniugar till fullo kunde bekräftas. I stället för en 2 7o lösning av 

 OsO^, som LiDFORss föreskrivit, användes därför vanligen en sådan, som på 30 ccm 

 HgO innehöll i gr OsO^ (uug. 3,30 "/o). Denna lösning förvarades i en flaska av 

 brunt glas rymmande ungefär 50 ccm ^ 



De med rakkniv förfärdigade handsnitten infördes omedelbart medelst en 

 pincett eller preparernål i den med osmiumsyreångor mättade luften ovanför lös- 

 ningens yta. Vanligen visade sig en exponeringstid av 10 — 15 sek. tillräcklig, ehuru 

 denna dock ibland måste ökas med några sekunder, något, som alltid var fallet, då det 

 gällde att fixera relativt tjocka snitt eller celler med förkorkade eller starkt kutiku- 

 lariserade väggar. 



Efter fixeringen med osmiumångor härdades snitten på av Lidforss (s. 8) 

 beskrivet sätt i alkohol i stigande koncentration och nedlades således först i 10 7o 



' Vid fixering med denna metod får man noga tillse, att den använda lösningen ej är för 

 gammal, emedan sådana lösningar på grund av reduktion och avdunstning av gasformig O8O4 

 ganska snart bliva obrukbara. 



